Номер провадження: 22-ц/813/7864/21 
Номер справи місцевого суду: 521/11659/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого – Гірняк Л.А.
суддів: Комлевої О.С., Цюри Т.В.,
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 
- про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 в якому просила збільшити розмір аліментів та стягнути додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
-аліменти у розмірі 20 000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Додаткові витрати:
-в розмірі 6 000,00 грн. щомісячно та витрати на лікування дитини в стоматологічній клініці у розмірі 2 860,00 грн.;
Одночасно просила суд стягнути судові витрати у розмірі 30000,00 грн. за надання правової допомоги.
Позивачка посилалась на те, що з відповідачем у справі вона з 28.09.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. 05.03.2014 року шлюб між ними розірвано. Позивачка зазначила, що в період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти у розмірі 600,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На виконання рішення суду Малиновським районним судом м. Одеси 23 серпня 2016 року видано виконавчий лист №521/17962/15-ц. зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Позивачка стверджувала, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача покращилось, його дохід значно збільшився, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки син росте і витрати на його утримання постійно збільшуються.
Відповідач регулярно працює моряком за контрактами на посаді електромеханіка на суднах іноземних судновласників та має дохід у розмірі 6000,00 доларів США на місяць, однак приховує свої доходи та розмір заробітку. При цьому, інших утриманців відповідач не має.
Крім того, вказувала, що для розвитку здібностей дитини необхідні додаткові витрати, так як син відвідує тренування по карате в ГО «Одеська обласна федерація Кіокушинкан Карате-До Ренмей», щомісячна вартість яких складає 600,00 грн., вартість у спортивних змаганнях на 1-2 дня складає від 3000,00 до 4000,00 грн., а вартість відвідування дитячого спортивного табору протягом десяти днів, складає 6000,00 грн. При цьому, для тренувань з карате дитині також необхідно купувати спорядження, одяг та взуття. 
Вартість тренувань на місяць складає 831,00 грн. Заплановані витрати на літній табір та участь в змаганнях складає 10000,00 грн.
Зазначала, що дитина часто хворіє, тому проходить з цього приводу обстеження та лікування, вартість яких на місяць складає 5209,00 грн.
Крім вищезазначених витрат, вона понесла витрати на лікування дитини в стоматологічній клініці « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в розмірі 2860,00 грн., що підтверджується рахунком.
Позивачка зазначила, що відповідач регулярно проходить медогляд, відповідно до вимог своєї професії, підвищує свій кваліфікаційний рівень та отримує документи на підтвердження кваліфікації, а також за останніх декілька років неодноразово перетинав кордон України, в зв`язку з працевлаштуванням електромеханіком на суднах іноземних судновласників.
Факт того, що відповідач працює моряком за контрактами на посаді електромеханіка на суднах іноземних судновласників також підтверджується документами, які отримані за адвокатським запитом з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до твердої грошової суми у розмірі 3000,00 грн щомісячно, а також просив стягнути з нього Ѕ понесених раніше додаткових витрат на дитину у стоматологічній клініці в сумі 1430,00 грн. В іншій частині просив відмовити, посилаючись на наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків та отримання заробітної плати лише в розмірі 5500,00 грн на місяць.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину – задоволено частково. 
Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року у справі №521/17962/15-ц, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600,00 гривень щомісячно, починаючи з 05.11.2015 року й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 600 ,00 гривень до 15000,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оплату послуг стоматологічної клініки, наданих дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1430,00 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оплату консультацій лікаря-педіатра та придбання ліків в розмірі 1080,00 гривень. 
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.        
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 22500,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
19.04.2021 року не погодившись із вищевказаним рішенням суду  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 року та ухвалити нове, яким:
-        збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року у справі №521/17962/15-ц, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 600,00 гривень щомісячно, починаючи з 05.11.2015 року й до досягнення дитиною повноліття, з 600,00 гривень до 3 000,00 гривень;
-         стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3 000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку;
-         стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оплату послуг стоматологічної клініки, на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 430,00 грн.;
- в решті позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
Зазначає, що при стягненні 22 500,00 грн на правничу допомогу суд не встановив реальність витрат та їх необхідність.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 20.09.2021 року. 

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН 
Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необ`єктивним та однобічним, яке не відповідає нормам цивільно-процесуального закону, винесене з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.
Вважає, що судом першої інстанції не було досліджено та надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, відхиливши безпідставно та необгрунтовано заперечення на позов, що свідчить про порушення принципу змагальності. 
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні контракти моряка, укладені ним з іноземними компаніями, що свідчить тільки про той факт, що останній станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції не працював та не мав наміру в майбутньому працювати моряком у зв`язку із отриманою травмою несумісною із значними фізичними навантаженнями.
Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що станом на момент розгляду справи він був офіційно працевлаштований (на теперішній час працює) на території України у ФОП ОСОБА_7 на посаді інженера-проектувальника за фахом, з заробітною платою у розмірі 5 500,00 грн, що свідчить про відсутність факту працевлаштування за контрактами з іноземними компаніями та відсутність у заявника досить високого доходу який давав би йому змогу сплачувати аліменти у "встановленому судом розмірі , а саме 15 000,00 грн. 
При цьому зазначає, щовін регулярно приймав участь у додаткових витратах на дитину та постійно придбавав речі, техніку та розвиваючі іграшки для сина, разом відвідували розважаючи заклади та різні гуртки. Заявник купував сину планшет Самсунг вартістю 6 975,00 грн.; велосипед вартістю 2 697,00 грн, тощо - підтверджуючі документи такі як чеки та квитанції наявні в матеріалах справи), проте це лише частина того, що придбано сину, а чеки та квитанції не зберігались, у зв`язку з відсутністю такої необхідності.
Зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що: 
-в матеріалах справи відсутні контракти моряка, які могли б підтвердити дійсне працевлаштування заявника в іноземних компаніях, умови його роботи, строки та розмір заробітної плати; працевлаштування заявника на території України; виконання заявником обов`язку щодо утримання свого сина, як шляхом регулярної сплати аліментів, так і участю у додаткових витратах та інш.;
-проігнорував обставини про які повідомляв скаржник, зокрема той факт, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки ОСОБА_8 , який являється пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 10.07.2019 року та ОСОБА_9 , яка являється інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 044067, виданої 10.02.2010 року;
-що станом на сьогоднішній день розмір пенсії в Україні, який отримують батьки заявника становить в середньому 1 800 - 1 900 грн. на місяць, що є в край маленькою для задоволення першочергових потреб. Зокрема, такий розмір пенсії не дозволяє його батькам в повній мірі задовольняти свої потреби;
-суд першої інстанції під час несення оскаржуваного рішення не досліджував матеріальний стан ОСОБА_3 . В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження матеріального становища ОСОБА_3 та її можливості утримувати дитину на рівні визначеному судом першої інстанції, тому як 30 000 грн. на місяць (по 15 000 грн. з обох батьків) є досить значна сума коштів на одну дитину. У судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що немає постійної роботи, офіційно не працевлаштована, а мінливий щомісячний дохід отримує від роботи в мережі інтернет, який становить приблизно 6 000 грн. на місяць.
Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що у зв`язку з відсутністю станом на сьогоднішній день у нього власної нерухомості, він постійно проживає однією сім`єю з своїми батьками.
Посилається на те, що позивачкою не надано жодних доказів, що могли б підтвердити:
-які саме гуртки, курси та інші засоби розвитку дитини відвідує їх син, що вимагають щомісячного утримання у розмірі 30 000,00 грн. (по 15 000,00 грн. з обох батьків, так як батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини);
-матеріали справи не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я дитини, наявності постійних витрат на медичне лікування в зв`язку з тривалим проходженням курсів реабілітаційних процедур;
-в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження загального обсягу витрат, які позивачка змушена щомісячно нести на утримання неповнолітнього сина.
Заявник визнає та погоджується з необхідністю сплати 50% раніше понесених витрат на сина у стоматологічній клініці у розмірі 1 430 грн. 00 коп. Він ніколи не відмовляв ОСОБА_3 у надані додаткових грошових коштів на лікування, розвиток, купівлю речей тощо дитині.
11.06.2021 року до апеляційної інстанції від представника позивачки – адвоката Іванової Г.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без змін.
17.06.2021 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Мороз А.А. надійшла відповідь на відзив в якому він посилається на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі. Зокрема зазначає, що всі перераховані обставини у відзиві позивачки ОСОБА_3 свідчать про її навмисні дії щодо маніпулювання дитиною задля покращення свого матеріального становища.
29.06.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшли заперечення від представника позивачки ОСОБА_3 – адвоката Іванової Г.С. в яких просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без змін посилаючись на те, що працевлаштування скаржника ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_10 не заважає йому отримувати дуже високі доходи з інших джерел.
При цьому зазначили, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не зміг пояснити джерело походження своїх доходів та не показав свої реальні витрати, а факт його високого матеріального становища підтверджується банківськими виписками за його картковими рахунками в банках.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ
Матеріалами справи встановлено, що, відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони з 28.09.2013 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис №1601, серія НОМЕР_2 (т. 1. а.с. 20).
05.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано (відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу актовий запис №60, серія НОМЕР_3 ) (т. 1 а.с. 21).
В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (актовий запис №8166, серія НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 22).
Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було стягнуто аліменти у розмірі 600,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23.08.2016 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року, Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 1 а.с. 24).
З довідки Кілійського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) від 15.09.2020 року вбачається, що на виконанні в Кілійському РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/17962/15-ц, виданого 23.08.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 600,00 грн., починаючи з 05 листопада 2015 року до повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аліменти з 01 вересня 2018 року нараховуються та сплачуються згідно ч. 2 ст. 182 СК України, де мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість по аліментам ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2020 року відсутня (т. 1 а.с. 198).
З відповіді інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за №1/4-450/02-1078с/20 від 24.04.2020 року та відповіді Державної служби морського та річкового транспорту України вбачається, що у єдиному Державному реєстрі документів моряків міститься інформація стосовно документів, які були видані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за період з 2015 року по 2019 рік включно, а саме: 
- свідоцтво фахівця електрика суднового №12182/2015/07 від 11 серпня 2015 року, видане капітаном Миколаївського морського порту, статус «дійсний» (т. 1 а.с. 25, 49); 
- диплом електромеханіка третього розряду №00885/2018/11 від 04 липня 2018 року, виданий капітаном Херсонського морського порту, статус «дійсний» (т. 1 а.с. 25, 59, 52); 
- підтвердження до диплому електромеханіка третього розряду №00885/2018/11 від 04 липня 2018 року, виданий капітаном Херсонського морського порту, статус «дійсний» (т. 1 а.с. 25, 49, 52);
- свідоцтво фахівця з початкової підготовки для здійснення вантажних операцій на танкерах (на нафтових танкерах і танкерах-хімовозах) №00183/2019/11 від 04 лютого 2019 року, видане капітаном Херсонського морського порту, статус «дійсний» (т. 1 а.с. 25, 49, 51);
- протокол ДКК від 27 червня 2018 року №1150/2018/04/-М про присвоєння звання електромеханіка третього розряду; протокол ДКК від 31 січня 2019 року №0256/2019/04-Т про отримання свідоцтва фахівця з початкової підготовки для здійснення вантажних операцій на танкерах (на нафтових танкерах і танкерах-хімовозах) (т. 1 а.с. 27); 
- посвідчення особи моряка на ім`я відповідача, серії НОМЕР_5 від 18 лютого 2019 року, терміном дії до 15 лютого 2024 року, виданий капітаном Херсонського морського порту, статус «дійсний» (т. 1 а.с. 49); 
- послужна книжка моряка №1733/2015/21 від 27 липня 2015 року (т. 1 а.с. 37-39);
- медичне свідоцтво моряка (т. 1 а.с. 41).
З довідки з домової книги вбачається, що ОСОБА_3 мешкає та зареєстрована з ОСОБА_4 2014 р.н. за однією адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.23).
З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №0.184-23478/0/15-20 від 30.09.2020 року вбачається, що відповідач за період з січня 2017 року по липень 2020 року неодноразово виїжджав за кордон України (т. 1 а.с. 164).
Матеріалами справи встановлено, що на депозитні рахунки відповідача у ПАТ КБ «Приватбанк» за період з липня 2016 року по грудень 2016 року було зараховано 16291,44 доларів США, а за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року – 45692,95 доларів США, що підтверджується інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» про депозити ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 131-137).
Відповідно до виписки АТ «Альфа-Банк» по особовим рахункам ОСОБА_1 , на рахунок останнього за період з 15.02.2019 року по 23.11.2020 року, було зараховано 42 400,00 доларів США, а за період з березня 2020 року по серпень 2020 року –35 000,00 доларів США (т. 2 а.с. 91-119).
Апеляційним судом встановлено, що на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_6 (валюта Долар США) за період з березня 2020 року по серпень 2020 року зараховано 35000,00 доларів США, а саме:
- березень 2020 року - 5300,00 доларів США (т. 2 а.с. 113);
- квітень 2020 року - 6300,00 доларів США (т. 2 а.с. 113 звор.);
- травень 2020 року - 6500,00 доларів США (т. 2 а.с. 114);
- червень 2020 року - 6500,00 доларів США (т. 2 а.с. 114-115);
- липень 2020 року - 6400,00 доларів США (т. 2 а.с. 115 звор.);
- серпень 2020 року - 4000,00 доларів США (т. 2 а.с. 117-118).
Встановлено, що відповідач з вересня 2020 року працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді інженера-проектувальника електротехнічних мереж, з окладом 5500,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_7 за №2942 від 04 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 188).
Відповідач надав суду довідку №1/11 від 05 листопада 2020 року про загальну суму нарахованих йому ФОП ОСОБА_7 доходів за період вересень-жовтень 2020 року (т. 2 а.с. 55, 86).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 191). Вони є пенсіонерами, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою МСЕК, оскільки мати відповідача є інвалідом 3-ї групи (т. 1 а.с. 192, 193).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо збільшення розмірі аліментів
Збільшуючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягуючи їх з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі 15000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, районний суд виходив з того, що з 2016 по 2020 роки відповідач отримав дохід в розмірі 139884,39 доларів США сплачуючи аліменти при цьому в мінімальному розмірі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Батьки, як передбачає стаття 180 СК України, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).
Відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, судом встановлено, що неповнолітній син сторін по справі перебуває на утриманні своєї матері, розмір аліментів в розмірі 600,00 грн, який сплачує відповідач на утримання свого сина, не є необхіднім і достатнім для забезпечення розвитку дитини, відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .
Колегія суддів також погоджується з висновками суду про збільшення розміру аліментів з 600 грн до 15 000,00 грн в зв`язку зі зміною матеріального стану ОСОБА_1 . 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки, а його дохід ставить 5500,00 грн на місяць, так як спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи те, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , останній пройшов перепідготовку та дипломування моряків, отримав послужну книжку моряків, отримав посвідчення моряка та йому з липня по грудень 2016 року нараховано 16 291,44 дол. США, з квітня по вересень 2017 року – 45 692,95 дол. США, а в період з березня по серпень 2020 року – 35 000,00 дол. США районний суд дійшов правильного висновку, що матеріальний стан твідповідача змінився та в врахуванням його доходу збільшив розмір аліментів до 15 000 грн.
Наявність у відповідача батьків-пенсіонерів не звільняє його від обов`язку допомагати позивачу утримувати їх спільну дитину та аж ніяк не свідчить про те, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Щодо стягнення додаткових витрат на лікування
Стягуючи додаткові витрати на лікування малолітньої  дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , районний суд виходив з доведеності витрат, повязаниз з:
-лікуванням у стоматологічній клініці « ІНФОРМАЦІЯ_9 » в розмірі 2860,00 грн;
-дві консультації 240,00 грн;
-придбання ліків – 1088,00 грн;
-консультація лікаря-педіатра та витрати на придбання ліків – 1328,00 грн;
-витрати на спортивно-оздоровчі послуги – 1541,00 грн;
-консультація лікаря-педіатра та придбання ліків – 1554,50 грн.
Задовольняючи вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування дитини, суд першої інстанції виходив із того, що ці витрати здійснені на обстеження та лікування неповнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи і зроблений з дотриманням вимог закону.
Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язанібрати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі узв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, якіотримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Позивачем на обґрунтування необхідності стягнення із відповідача додаткових витрат на лікування сина надала низку медичної документації, яка підтверджує проходження дитиною певних консультацій лікарем-педіатром, придбання ліків, витрат на спортивно-оздоровчі послуги.
Стягуючи додаткові витрати на проходження стоматологічних процедур в розмірі 1430,00 грн та консультацію лікаря-педіатра та придбання ліків в розмірі 1080,00 грн районний суд правомірно виходив з їх доведеності.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 22 500,00 грн районний суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру та фінансового стану обох сторін та зменшив їх розмір до 22500,00 грн з посиланням на те, що не співмірність їх витрат покладалась на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Згідно ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
       Частинами першою та четвертою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
-на професійну правничу допомогу
-пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)        розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)        розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Надання адвокатом Івановою Г.С. адвокатських послуг в суді при розгляді справи підтверджуються:
1.договором №05/03/2020 від 05.03.2020 року (т.1, а.с.90-91);
2.прибутковим касовим ордером №05/03/2020 (т.2, а.с. 92).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на відсутність детального опису робіт (наданих послуг).
Однак, відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 28.12.2020р. по справі № 640/18402/19: «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
       Розмір винагороди за надання правовоїдопомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
       Відповідно до п. 3.1 укладеного договору між ОСОБА_3 та її представником адвокатом Івановою Г.С., за надання правової допомоги у цивільних правовідносинах (збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину) Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 30 000 гривень.
Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що розмір гонорару Адвоката в Договорі зазначений у вигляді фіксованої суми, тому детальний опис робіт додавати не потрібно.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення позовних вимог та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції дана вірна оцінка наданим сторонами доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи в цій частині оскаржуваного рішення, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мороз Аліни Анатоліївни - залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                         Л.А. Гірняк

Судді:                                                          О.С.Комлева

       Т.В.Цюра