ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 388/20/21
провадження № 22-ц/4809/1165/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Головань А.М., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ;
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментівза апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2021 року (суддя Баранський Д.М.).
                                       В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.
Вимоги обґрунтовує тим, що змінився його матеріальний стан, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього від другого шлюбу народилась дитина, ОСОБА_3 та згідно з судовим наказом від 27 листопада 2020 року на користь ОСОБА_4 на утримання цієї дитини з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 листопада 2020 року та до досягнення повноліття. Вказує, що не працює, має кредитні зобов`язання за споживчим кредитом, а також заборгованість зі сплати аліментів. Фактично з нього на двох дітей стягнуто аліменти в розмірі, що перевищує 50 відсотків заробітку (доходу).
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Суд в рішенні дійшов висновку, що на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відповідач також не працював, будь-яких доказів щодо перебування платника аліментів у важкому матеріальному становищі матеріали справи не містять. Лише сам факт народження другої дитини та стягнення з нього аліментів на її утримання без доказів погіршення матеріального становища не може бути підставою для зміни розміру аліментів у сторону зменшення.
Рух справи
       Апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду надійшла разом з матеріалами цивільної справи 1 червня 2021 року. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року: головуючий суддя Дьомич Л.М. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.06.2021 року судді: Головань А.М., Мурашко С.І.,
Ухвалою від 7 червня 2021 року відкрито провадження у справі, встановлений строк для подачі відзиву.
Ухвалою від 11.06.2021 року підготовчі дії закінчені, призначено справу до розгляду на 8 липня 2021 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи замість судді Мурашко С.І., суддя Письменний О.А. 
Доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу
       Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 продав апеляційну скаргу, якою просить про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким повністю задовольнити позов.
В обґрунтування зазначає, що після стягнення судовим рішенням аліментів на користь відповідача в даній справі на утримання доньки ОСОБА_5 , змінився його матеріальний та сімейний стан., так як 13 червня 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син - ОСОБА_3 . Відповідно до судового наказу від 27.11.2020 року, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області на користь ОСОБА_4 на утримання дитини стягнуті аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Він не працює, має кредитні зобов`язання за споживчим кредитом від 20.10.2020 року в сумі 1 113 грн. щомісячно, крім того існує заборгованість зі сплати аліментів. З нього на двох дітей в сукупності стягнуті аліменти у розмірі що перевищує 50% заробітку (доходу).
Зміна матеріального та сімейного стану, є підставою для зміни розміру аліментів.
Доводи особи, яка подала відзив
ОСОБА_2  заперечує проти доводів апеляційної скарги і зазначає наступне. Посилання позивача про те, що визначений рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року розмір аліментів у вигляді 1/3 частини всіх видів заробітку та судовим наказом від 27 листопада 2020 року, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області на користь  ОСОБА_4  на утримання дитини аліментів в розімірі ј частини заробітку, що перевищує 50% його заробітку не заслуговують на увагу, оскільки законодавством України закріплено виключно гарантований державою рівень матеріального забезпечення громадянина України, у тому числі дитини до досягнення нею певного віку, і відмовляючи позивачу у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд обґрунтовано виходив з того, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу доньці у визначеному судом розмірі, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини, спрямований на забезпечення її гармонійного розвитку.
Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Як зауважив Верховний Суд у своїй постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Стороною відповідача  подана заява про стягнення судових витрат (а.с.64/65)
Факти встановлені судом першої інстанції
Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 23.02.2016 року.
Позивач у справі ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4)
Відповідно до судового наказу від 27.11.2020 року, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області на користь ОСОБА_4 на утримання дитини з ОСОБА_1 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Згідно вимог ч.ч.1 ,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 1 ст 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився його сімейний та погіршився (змінився) матеріальний стан і зазначене позбавляє його можливості сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судовим рішенням.
Колегією суддів враховано, що для вирішення спору про зменшення розміру стягнутих аліментів, правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Тобто, для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв`язку зі зміною сімейного стану або стану здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи, зміна сімейного стану позивача не заперечується. Водночас відповідач зазначає, що обставини, наведені позивачем та докази, не свідчать про неможливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки у встановленому в судовому рішенні розмірі. При стягненні аліментів платник погоджувався с заявленим розміром стягнення, визнав його в суді.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позивач, зазначаючи про погіршення свого матеріального становища, вказує на народження другої дитини, відсутність працевлаштування та виникнення аліментного обов`язку за судовим наказом щодо другої дитини.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку наявним у справі доказам та правильно взято до уваги зазначені доводи сторін. При зверненні до суду з даним позовом позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. 
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
ОСОБА_1   обґрунтовує вимоги  статтею 192 СК України,  яка  передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.  Даною нормою права передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. 
В той же час за постановою Верховного  Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. За положеннями ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 заробітку (доходу) позивача призведе до порушення права дитини на належне матеріальне забезпечення.
На момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_7 також не працював, про що судом зазначено. Будь-яких доказів щодо перебування позивача у важкому матеріальному становищі матеріали справи не містять. Лише сам факт народження у позивача другої дитини та стягнення з нього аліментів на її утримання без доказів яким чином це вплинуло на погіршення матеріального стану не є підставою для зміни розміру аліментів у сторону зменшення. 
ОСОБА_1 надав до суду, на підтвердження наявності у нього кредитного зобов`язання, паспорт споживчого кредиту. Однак, отримання будь-якого блага, у тому числі кредитних коштів, становить дохід особи, а не свідчить про погіршення матеріального становища. 
Враховуючи вищевикладене, а також те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Щодо судових витрат

Відповідач подала заяву про стягнення судових витрат. Зазначає, що у зв`язку з поданням позивачем апеляційної скарги, змушена була звернутись за отриманням професійної правничої допомоги до адвоката Титаренко Г.С., відтак понесла судові витрати, про що свідчить угода про захист (представництво) та надання правової допомоги від 10 червня 2021 року №23, додаткова угода від 10 червня 2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №23 від 10 червня 2021 року про оплату послуг за надання правничої допомоги на суму 1500 гривень, а також акт виконаних робіт адвокатом Титаренко Г.С. на суму 1500 гривень.
Згідно з п. 1 ч. З, ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі   адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги тана підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Сума заявленої компенсації відповідає наданому відповідачем розрахунку судових витрат. Позивач не був позбавлений права та можливості заявити і надати обґрунтування про зменшення таких витрат.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для відмови відповідачу у відшкодуванні понесених нею витрат на професійну допомогу адвоката в сумі 1500,00 грн. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
За вимогами ст. 375 ЦПК України,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин,апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2021 року, - без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 14 липня 2021 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. А. Письменний