Ухвала
08 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 760/2704/19
провадження № 61-5426св20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
вирішив питання про поновлення касаційного провадження у справі № 760/2704/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. 
Свої вимоги обґрунтував тим, що 18 вересня 2018 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О. М. на підставі заповіту ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами.
Вважає видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом незаконною, оскільки будинок на АДРЕСА_1 побудований ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у 1970 році і належав їм у рівних частинах; ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння, яку фактично прийняли її чоловік ОСОБА_5 та діти - дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 фактично прийняв належну йому частку в спадщині після смерті ОСОБА_6 , оскільки проживав у межах домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , допомагав ОСОБА_5 обробляти землю, ремонтувати житловий будинок під літ. «А» та господарські будівлі на території неподільної земельної ділянки у межах домоволодіння.
Після смерті ОСОБА_7 спадщину фактично прийняли дружина померлого ОСОБА_3 , сам позивач та його брат - ОСОБА_4 , як діти померлого.
За зазначеною адресою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 побудований будинок під літ. «Б», який, на думку позивача, фактично є частиною усього домоволодіння під літ. «А».
Вважає, що ОСОБА_5 не мав права заповідати ОСОБА_2 зазначене домоволодіння, оскільки він не був власником усього домоволодіння з огляду на те, що після смерті ОСОБА_6 належну їй частку успадкували сам ОСОБА_5 та їхні з померлою діти ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
На думку позивача, не дотримано вимог щодо належної форми заповіту, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним.
Також зауважував, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано відповідачу на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року.
Посилаючись на давність спору щодо спадкового майна та наявність судових спорів, звертав увагу на існування судових рішень, ухвалених за результатом розгляду таких спорів.
Так, ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року, якими встановлювались факти належності померлій ОСОБА_6 та померлому ОСОБА_5 майна на момент їх смерті.
У березні 2011 року відповідач зверталася до суду з позовом, в якому просила встановити факт належності померлому ОСОБА_5 будинку № 6 під літ. «А» в технічному паспорті від 06 серпня 2010 року з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , а також визнати це майно спадковим та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2011 року зазначений позов задоволено.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2012 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2011 року скасовано та ухвалене нове, яким у позові відмовлено.
На підставі викладеного просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 18 вересня 2018 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. на житловий будинок (літера А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , сарай літ. Г, погреб літ. «Д», вбиральня літ. «Е», вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року у позові відмовлено.
На рішення місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року - залишено без змін.
У березні 2020 року ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Верхового Суду від 07 липня 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції справу, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
Справа надійшла до Верховного Суду 31 липня 2020 року. 
У серпні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін. 
До Верховного Суду 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив клопотання про приєднання до матеріалів справи - постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 760/3300/17.
У грудні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_2 подала пояснення. 
Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2021 року зупинено касаційне провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1 .
На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, завідувач Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори надіслала спадкову справу № 260/2021, яку заведено після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 .
Із матеріалів спадкової справи слідує, що після смерті особи, яка подала касаційну скаргу -  ОСОБА_1 спадщину прийняли  ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Позов про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину допускає правонаступництво.
Відповідно до статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.
З огляду на зазначене, касаційне провадження у справі слід поновити, до участі у справі як процесуальних правонаступників позивача  ОСОБА_1  залучити ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Керуючись статтями 55, 251, 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити касаційне провадження у справі № 760/2704/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року. 
Залучити до участі у справі як процесуальних правонаступників ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв 
 
                                                                                                                      В. А. Стрільчук 
 
                                                                                                                      І. М. Фаловська