ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5659/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (суддя Жук Р.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 11.03.2021 року) у справі № 340/5659/20 за позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –

в с т а н о в и в:
09.12.2020 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач або ФОП) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі по тексту – відповідач), в якому, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 00004030709 та № 00004010709 від 17.11.2020 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1  задоволено.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 року здійснено заміну відповідача у справі з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на Головне управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486).
Головне управління ДПС у Кіровоградській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що доходи і звіти про прибутки та збитки повинні відображатись в тому періоді, коли вони були зроблені, а витрати - на основі відповідності цим доходам, що забезпечить визначення фінансового результату звітного періоду співставленням доходів звітного періоду з витратами. Апелянтом вказано, що ним проведено податкову перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.09.2020 року №9236914379 від`ємного значення з податку на додану вартість, наголошує, що охоплено перевіряємий період серпень 2020 року, саме щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.09.2020 року №09236914379 від`ємного значення з податку на додану вартість. Апелянт вказував, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Придбаний конденсат газовий стабілізований природний типу 2, ФОП ОСОБА_1 не використовувався в здійсненні господарської діяльності, тому що згідно наданих на перевірку свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів сільськогосподарська техніка (трактора, комбайни) та вантажні автомобілі (КАМАЗ, FAW) використовують тип пального - дизельне паливо, конденсат газовий в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів, як тип пального не значиться. Неможливо декларувати податковий кредит сформований на підставі податкової накладної, отриманої від постачальника щодо товару який не є оборотним активом у господарській діяльності та не використовується при провадженні своєї власної підприємницької діяльності. Апелянт вказував,  що ФОП ОСОБА_1 у рядку 16.1 (колонка Б) декларації за серпень 2020 року задекларовано значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду (липень 2020 року) у розмірі 1704293,00 грн., який повинен входити у склад формування суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за серпень 2020 року) з урахуванням суми різниці складу податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду; встановлено завищення податкового кредиту внаслідок відсутності зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за вказаний період, чим порушено пункт 198.1, пункт 198.3 та пункт 198.6 статті 198 ПК України. За даними перевірки розмір податкового кредиту декларації за серпень 2020 року (рядок 17 (колонка Б)) становить 79893 грн. та ФОП ОСОБА_1 завищено задекларовану суму рядка 19 декларації за серпень 2020 року на 1698904грн., яка не підтверджується даними Єдиного реєстру податкових накладних за відповідний звітний податковий період серпень 2020 року, та не відображено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту (рядок 18 Декларації) у розмірі 5389 грн. Неправомірно позивачем використовується від`ємне значення за попередні періоди для формування податкового кредиту за серпень 2020 року. Апелянт вказує, що дійсно, листом ДФС України рекомендовано відображати від`ємне значення ПДВ звітного (податкового) періоду в додатку 2 (Д2) та додатку З (ДЗ), платник має право самостійно визначати при заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка З (ДЗ) до податкової декларації з ПДВ послідовність відображення від`ємного значення ПДВ звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення таких сум та послідовність погашення за рахунок такого від`ємного значення податкових зобов`язань відповідного звітного періоду. При заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка З (ДЗ) доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого, спочатку доцільно відображати «найновішу» щодо звітного періоду подання декларації з ПДВ суму від`ємного значення ПДВ. Проте вказані дії є рекомендаціями, законодавець не звільняв платника податку від обов`язку відображення від`ємного значення найбільш давнім звітним періодом. В самому додатку 2 таблиці 1 передбачено відображення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21), з розбивкою за звітні (податкові) періоди, у якому виникло значення. Рядок 21 - сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду). Апелянт вказував, що позивачем не відображено відповідні показники сум від`ємного значення за відповідні періоди у додатку 2 податкової звітності з ПДВ за серпень 2020 року, завищено задекларовану суму рядка 19 декларації за серпень 2020 року на 1698904 грн., яка не підтверджується даними Єдиного реєстру податкових накладних за відповіді пій звітний податковий період серпень 2020 року, не відображено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту (рядок 18 декларації) у розмірі 5389 грн.
Головне управління ДПС у Кіровоградській області не погоджується зі стягненням з своїх бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Апелянт вказував, що сума витрат на правничу допомогу визначена позивачем та судом є завищеною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витре на правничу допомогу, заявлений позивач не є співмірним предмету розгляду справи та не відповідає дійсності наданих адвокатом послуг. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з моменту придбання або виготовлення товарів та послуг, придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності. Наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами. Суд першої інстанції вказував, що висновки податкового органу зроблені з урахуванням не підтвердження відображення позивачем в податковому обліку сум податку на додану вартість, віднесених до складу податкового кредиту (не підтверджені відповідними податковими накладними; неврахування розрахунків коригування на зменшення сум податку на додану вартість, віднесених до складу податкового кредиту) за період грудня 2019 року – липня 2020 року. Позиція відповідача полягає в тому, що позивачем протягом перевіряємого періоду включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість не підтверджені відповідними податковими накладними. Але на підтвердження виконання позивачем податкового законодавства, у якості первинних бухгалтерських документів надано копії: обороти рахунків, розрахунки у вигляді таблиць, податковими накладними тощо. Суд першої інстанції вказував, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, при позитивному значенні суми, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, при від`ємному значенні суми, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду, як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду. Чинне податкове законодавство не ставить також право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді в нього виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості, отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом. Законодавчо визначено можливість погашення податкового боргу наступних податкових періодів за рахунок податкового кредиту. Норми кодексу та порядку подання та заповнення декларацій не встановлюють особливостей та хронології відображення від`ємного значення ПДВ звітного (податкового) періоду в додатку 2 (Д2) та додатку 3 (Д3). Деталізація від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і податковим кредитом, яка переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, здійснюється лише в частині періодів її виникнення. Передбачено, що при заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка 3 (Д3) доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого. Суд встановив, що саме декларації з ПДВ за липень 2020 року, значення рядка 21-1 704293 грн. було перенесено позивачем в рядок 16.1 декларації за серпень 2020 року, як того і вимагає закон. Всі вимоги щодо їх заповнення витримані, значення щодо сум зобов`язань та податкового кредиту зазначені вірно, їх розмір підтверджується доданими до позовної заяви первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій, а сума податкового кредиту підтверджується   зареєстрованими    в   Єдиному   реєстрі    податкових   накладних податковими накладними, виданими продавцями товарів та послуг, які були придбані позивачем. Неправомірне зменшення суми податкового кредиту є підставою для скасування відповідного податкового повідомлення-рішення, неправомірне зменшення податкового кредиту призвело до неправомірного збільшення податкових зобов`язань позивача та накладання штрафу. Суд вказував, що позивачем не завищувався розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1698904 грн., а відповідно немає і підстав для збільшення податкового зобов`язання на суму 20152 грн., відповідно відсутні і підстави для накладання штрафу в розмірі 10076 грн. у зв`язку із відсутністю факту порушення податкового законодавства. В акті перевірки інспектор зазначає, що згідно податкової накладної № 9 від 21.08.2020 р., виписаної ТОВ «Корда Плюс», придбання конденсату газового стабілізованого природного типу 2 в кількості 14,17 т за серпень 2020 року ФОП ОСОБА_1 включено до податкового кредиту в сумі 14 763 грн. При цьому газовий конденсат стабілізованого природного типу 2 не використовується позивачем в господарській діяльності, тому, що згідно наданих на перевірку свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів такий тип пального не значиться, а при експлуатації сільськогосподарської техніки (комбайн, трактора) та вантажних автомобілів (КАМАЗ, FAW) використовується дизельне пальне. Проте, суд першої інстанції вказував, що відповідно до п. 3 «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого Постановою КМУ № 927 від 01.08.2013 р. дизельне паливо це - суміш рідких вуглеводнів, отриманих в процесі переробки нафти, газового конденсату або їх сумішей, яка википає при температурі 170-360 °С та використовується у двигунах внутрішнього згоряння із запаленням паливно-повітряної суміші від стискання. Газовий конденсат використовується позивачем в господарській діяльності та сума ПДВ 14763 грн. має бути включена до податкового кредиту в серпні 2020 року.
Судом першої інстанції вказано, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Суд першої інстанції вказував, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат. Загальна сума заявлених позивачем до відшкодування судових витрат на правничу допомогу складає 15000,00 грн. Підготовка адміністративного позову у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Враховуючи складність справи, відсутність судових засідань та вчинення адвокатом дій не пов`язаних з розглядом адміністративної справи, суд зменшив судові витрати на правничу допомогу до 10000,00 грн.
Матеріалами справи встановлено, що фахівцями Головного управления ДПС у Кіровоградській області в період з 15.10.2020 року по 21.10.2020 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт №79/11-28-07-09/2941811235 від 28.10.2020 року. Перевіркою встановлено порушення: п. 189.1, ст. 189, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 «г», п. 198.6 ст. 198 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість за серпень 2020 року на загальну суму 20152 грн.; пункту 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за серпень 2020 року у розмірі 1698904 грн. 
Фактично документальна позапланова виїзна перевірка зведена до перевірки податкової звітності з ПДВ за серпень 2020 року.
На підставі висновків викладених у акті перевірки №79/11-28-07-09/2941811235 від 28.10.2020 року Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області 17.11.2020 року винесено податкові повідомлення-рішення №00004030709 про зменшення ФОП ОСОБА_1 розміру від`ємною значення суми податку на додану вартість на суму 1698904 грн., №00004010709 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 30228,00 грн, з яких 20152 грн. основне зобов`язання, та штрафна санкція в розмірі 10076 грн. 
Встановлено, що 18.09.2020 року ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію з податку на додану вартість №09236914379 за серпень 2020 року. У декларації задекларовано суму податкового зобов`язання у розмірі 85282,00 грн., у рядку 17 задекларовано податковий кредит у розмірі 1784186,00 грн., який є сумою перенесеного від`ємного значення з податкової звітності за липень 2020 року, після використання з цієї суми рядка 17 85282,00 грн. в рахунок погашення податкового зобов`язання, задекларовано  у рядку 21 суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (вересень 2020 року) у розмірі 1698904,00 грн.
ФОП ОСОБА_1 вказує, що суму податкового кредиту за серпень 2020 року нараховано шляхом заощадження та зберігання наростаючим періодом з грудня 2019 року і далі помісячно. 
Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами по справ,  що 17.01.2020 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2019 року у якій незадекларовано податкові зобов`язання, у додатку 2 (довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д 2) та додатку 5 (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, надалі Д 5) вказана сума податкового кредиту в розмірі 110942 грн. Податковий кредит сформований за рахунок придбання в грудні 2019 року товарів на 554709 грн., що підтверджується видатковою накладною №0432040 від 06.12.2019 року, податковою накладною № 429 від 06.12.2019 року, видатковою накладною №043239 від 06.12.2019 року, податковою накладною №428 від 06.12.2019 р., видатковою накладною №247 від 09.12.2019 року, податковою накладною №6 від 09.12.2019 року, видатковою накладною №511 від 10.12.2019 року, податковою накладною №12 від 09.12.2019 року, видатковою накладною №512 від 11.12.2019 року, податковою накладною №15 від 11.12.2019 року, видатковою накладною №528 від 24.12.2019 року, податковою накладною №29 від 24.12.2019 року. Податкова декларація з ПДВ за грудень 2019 року не перевірялась ГУ ДПС у Кіровоградській області, прийнята без зауважень.  
Згідно даних декларації за січень 2020 року у ФОП ОСОБА_1 за реалізацію соняшника на суму 298038,16 грн. виникло зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 49673,03 грн. В результаті зменшення податкового кредиту на суму 49693,03 грн. та збільшення на 26766,65 грн, на кінець періоду він складав 88036,00 грн.
Згідно поданої декларації за лютий 2020 року податкові зобов`язання відсутні, але було придбано запчастини до сільськогосподарської техніки на суму 12438,78 грн., що підтверджується видатковою накладною №ЩН90000054 від 07.02.2020 року та податковою накладною №146 від 07.02.2020 року. Сума задекларованого податкового кредиту становила 90109,00 грн.
Згідно даних декларації за березень 2020 року податкові зобов`язання у позивача відсутні. Згідно декларації ним було придбано товари та послуги на суму 174368 грн., що в свою чергу збільшило суму податкового кредиту на 34874,00 грн., яка на кінець періоду дорівнювала 124983,00 грн. Як і попередні декларації, податкова декларація з ПДВ за березень 2020 року не перевірялась ГУ ДПС у Кіровоградській області, прийнята без зауважень.  
Згідно даних декларації за квітень 2020 року податкові зобов`язання у позивача відсутні, але ним було придбано товари та послуги на суму 540033 грн. в результаті чого податковий кредит збільшився на 108077,00 грн. та на кінець періоду становив 232990,00 грн. 
Відповідно податкової декларації за травень 2020 року у ФОП ОСОБА_1 за надання послуг з виконання сільськогосподарських робіт на суму 16502,00 грн. виникли зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 3300 грн., що підтверджується виданими податковими накладними №2 від 25.05.2020 року, № 3 від 25.05.2020 року, № 4 від 25.05.2020 року, №5 від 25.05.2020 року, №6 від 25.05.2020 року, придбані товари та послуги на суму 4304421 грн. Податковий кредит за травень 2020 року зменшився на суму 3300 грн. та збільшився на суму 860884,00 грн. та на кінець періоду становив 1090574,00 грн. Податкова декларація з ПДВ за травень 2020 року не перевірялась ГУ ДПС у Кіровоградській області, прийнята без зауважень.  
Згідно декларації за червень 2020 року ФОП ОСОБА_1 здійснено реалізацію пшениці урожаю 2020 року на суму 99999,90 грн. у зв`язку з чим, виникли зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 16666,65 грн., що підтверджується виданою податковою накладною № 7 від 11.06.2020 року. В червні 2020 року позивачем були придбані товари та послуги на суму 3592196,00 грн., тому податковий кредит зменшився на суму 16666,63 грн. та збільшився на суму 718439,00 грн. та на кінець періоду становив 1792346,00 грн.
Згідно наявної в матеріалах справи декларації з ПДВ за липень 2020 року, у ФОП ОСОБА_1 за реалізацію сільгосппродукції та надання послуг з виконання сільськогосподарських робіт на суму 1320326,00 грн. виникли зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 264065,00 грн., що підтверджується виданими податковими накладними №7 від 02.07.2020 року, №9 від 06.07.2020 року, №10 від 06.07.2020 року, №11 від 06.07.2020 року, №12 від 06.07.2020 року, №13 від 06.07.2020 року, №14 від 06.07.2020 р., №15 від 07.07.2020 року, №16 від 13.07.2020 року, №17 від 13.07.2020 року, №18 від 16.07.2020 року, №19 від 16.07.2020 року, №20 від 21.07.2020 року, №21 від 29.07.2020 року. ФОП ОСОБА_1 були придбані товари та послуги на суму 880059,00 грн., що підтверджується первинними документами, такими як видатковими та податковими накладними.  В результаті продажу товарів та придбання товарів, податковий кредит в липні 2020 року зменшився на 264065,00 грн. і збільшився на суму 176012 грн. та на кінець періоду становив 1704293 грн. Таку суму податкового кредиту перенесено на серпень 2020 року. 
Як вказувалось вище, за даними декларації за серпень 2020 року у ФОП ОСОБА_1 за реалізацію соняшника на суму 426411,0 грн. виникли зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 85282,00 грн., що підтверджується виданими податковими накладними №22 від 27.08.2020 року та № 23 від 27.08.2020 року. В серпні 2020 року позивачем були придбані товари та послуги на суму 399464 грн., з яких сума ПДВ 79893,00 грн.. Придбання товарів підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1250 від 07.08.2020 року, податковою накладною №15 від 07.08.2020 року, видатковою накладною №РН-0058 від 14.08.2020 року, податковою накладною №7 від 04.08.2020 року, актом наданих послуг №/08/004439 від 12.08.2020 року, податковою накладною №592 від 11.08.2020 року, видатковою накладною №/08/00441 від 12.08.2020 року, податковою накладною №681 від 12.08.2020 року, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №24 від 05.08.2020 року, податковою накладною №1 від 05.08.2020 року, видатковою накладною №28 від 03.09.2020 року, податковою накладною №2 від 12.08.2020 року, видатковою накладною №162 від 21.08.2020 року, податковою накладною №9 від 21.08.2020 року, актом виконаних робіт №35039 від 14.08.2020 року, податковою накладною №458 від 13.08.2020 року, договором №2-05/08/20 від 05.08.2020 року, видатковою накладною №1908 від 10.08.2020 року, податковою накладною №75 від 07.08.2020 року, податковою накладною №89 від 10.08.2020 року, рахунком №916 від 07.08.2020 року, податковою накладною №38 від 11.08.2020 року, актом надання послуг №518 від 26.08.2020 року, податковою накладною №91 від 26.08.2020 року. Податковий кредит зменшується на суму 85282,00 грн. і збільшується на суму 79893,00 грн. та на кінець періоду становив 1698904,00 грн.
Податковий орган не погодився з формуванням податкового кредиту за серпень 2020 року шляхом зарахування до нього суми податкового кредиту з липня 2020 року, вказує на невірність зарахування до податкового кредиту суми 14763,33 грн., що виникла з податкової накладної № 9 від 21.08.2020 року, виписаної ТОВ «Корда Плюс». 
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до видаткові накладної №162 від 21.08.2020 року та податкової накладної №9 від 21.08.2020 р. позивачем придбано конденсат газовий стабілізований природний типу 2 на суму 88580,00 грн., ПДВ 14763,33 грн.
Згідно матеріалів справи, у власності позивача перебували транспортні засоби, а саме: Комбайн зерновий, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; FAW, реєстраційний номер НОМЕР_4 та КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Позивач вказує, що придбавав у ТОВ «Корда Плюс»  конденсат газовий стабілізований природний типу 2 задля заправки транспортних засобів.
Згідно свідоцтва про реєстрацію машини Комбайн зерновий, реєстраційний номер НОМЕР_1 серія НОМЕР_6 власник ФОП ОСОБА_1 , тип пального не вказано. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_2 серія НОМЕР_7 , власник ФОП ОСОБА_1 , тип пального не вказано. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини - трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія НОМЕР_8 власник ФОП ОСОБА_1 , тип пального не вказано. Осбливо варто звернути увагу на те, що тип пального транспортних засобів не вказано. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу FAW, реєстраційний номер НОМЕР_4 , серія НОМЕР_9 , тип пального дизельне паливо.
Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , серія НОМЕР_10 , тип пального дизельне паливо (D).
Відповідно до ст. 22, п. 23.1, п. 23.2 ст. 23 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.
Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно пунктів 200.1, 200.2, 200.8, 200.11, 200.14 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з  пунктом 200.1  цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200--1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У строк, передбачений  абзацом першим  пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних  податкової декларації  або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу. Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Згідно п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Згідно пунктів 198.1, 198.2 ст. 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно пунктів 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом 193.1  статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних  податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені  митними деклараціями  (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими  пунктом 201.11  статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до  пункту 189.1  статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до  статті 196  цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених  підпунктом 196.1.7  пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197,  підрозділу 2  розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених  підпунктом 197.1.28  пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених  пунктом 197.11  статті 197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених  пунктом 189.9  статті 189 цього Кодексу).
Таким чином, відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних  податковими накладними/розрахунками коригування. Податковий кредит позивачем у серпні 2020 року сформований шляхом включення до його складу по наростаючій податковий кредит з інших попередніх періодів. Не використовуючи податковий кредит, сформований по операціям та підтверджений податковими накладними зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних за грудень 2019 року – липень 2020 року, позивач вніс такий податковий кредит до рядку 17 податкової декларації. 
Норми Податкового кодексу України не забороняють використання податкового кредиту за попередні періоди у поточному періоді.  Не передбачено, що платник податків може використати податковий кредит в рахунок погашення податкового зобов`язання тільки у тому періоді у якому він виник. Не встановлено обов`язку  платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді в нього виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.
Передбачена можливість погашення податкового боргу (зобов`язання) у наступних податкових періодів за рахунок податкового кредиту, що і було здійснено позивачем та такі дії відображені у податковій декларації за серпень 2020 року.
          Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, лише у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту, та у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. ФОП ОСОБА_1 вказував, що використовував придбаний газовий конденсат у власній господарській діяльності, для заправки пальним транспортних засобів. Зворотного податковий орган не доводить. 
Податковий орган не ставить під сумнів доцільність проведення операції з придбання позивачем у ТОВ «Корда Плюс» газового конденсату, має нарікання, що сума 14763,00 грн. є сумою яку неможливо відносити до податкового кредиту.
Для зазначення, що платником податків придбано товар/послуги, які не використовуються ним у власній господарській діяльності, податковим органом повинно бути проведено співставлення економічної діяльності платника податків. Слід звернути увагу на основну діяльність платника податків; позивач займається вирощуванням сільськогосподарських культур, здійснює оброблення землі тракторами та збирає урожай комбайнами, отже придбання ним пального для заправки транспортних засобів необхідне для господарської діяльності.
Окремим аспектом віднесення сум ПДВ придбаного товару до сум податкового кредиту є поняття вільної економічної діяльності. Платник податків вільний у виборі придбання товарів та послуг, які не забороні законодавством. 
Отже, придбання основних засобів для провадження власної господарської діяльності  не заборонене законом, позивачем у повному обсязі задекларовано отримані доходи і понесено витрати, які пов`язані з його господарською діяльністю, а тому висновок податкової інспекції про завищення позивачем податкового кредиту, не підтверджений обставинами справи.
Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень.
Суд апеляційної інстанції користується правовими позиціями Верховного Суду, зокрема викладеною у постанові від 06.07.2021 року у справі № 808/336/16.
Однією з позовних вимог ФОП ОСОБА_1 заявлено стягнення з Головного управління ДПС у Кіровоградській області понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. 
          Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
          Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
          Згідно частин 1 – 3 ст. 132, частин 1 – 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У якості доказу понесених витрат на правничу допомогу, отриману від адвоката Олійник В.В., ФОП Охотним М.П., надано договір про надання правової допомоги від 01.12.2020 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Вікторії Олійник «Юридична компанія  «А2», акт виконаних робіт від 08.12.2020 року № 1, відповідно до адвокатом надано послуги з вибачення спірних правовідносин, узгодження правової позиції, збору та вивчення доказів у справі, з підготовки та подання позовної заяви, загальна сума виконаних робіт складає 15000,00 грн.
          До справи долучено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої, сторони узгодили боєм робіт, що будуть надані/ надані адвокатом.
          У якості доказів понесення витрат на правничу допомогу ФОП ОСОБА_1 надано платіжне доручення № 163 від 08.12.2021 року на суму 15000,00 грн. 
          Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адвокатом Олійник В.В. підписано та подано до суду позов разом з додатками. 
Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.   Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.
Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише  витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі   «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем обґрунтовано розмір витрат на правову допомогу у сумі 10000,00 грн., яка є спів мірною з правовою допомогою, яка складалась тільки з написання та подання позову, формування додатків до нього. Судом першої інстанції вірно розподіллено судові витрати у частині витрат на правничу допомогу.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень, у тому числі у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.    242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                      п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – залишити без задоволення
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 340/5659/20 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова