ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5932/21 Справа № 203/1246/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М., 
за участю секретаря Усик А.Д.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором  , - 

В С Т А Н О В И В:

       У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ “КБ “Надра”, в обґрунтування якого зазначив, що 06.03.2008 року між ним та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», було укладено кредитний договір №71/МК73/2008-840. Також 06.03.2008 року з банком було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 . Крім того, 06.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилась перед кредитором за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №71/МК73/2008-840 від 06.03.2008 року. 
       Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2010 року задоволено позов ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 804 723,04 долари США., що еквівалентно 6 439 393,76 грн. Указане рішення набрало законної сили 21.12.2010 року. 
       05.11.2012 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося з заявою про відкриття виконавчого провадження за зазначеним вище рішенням суду, пропустивши строк пред`явлення виконавчих листів до виконання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.03.2016 року у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовлено. Дана ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 05.10.2016 року. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на ухвали від 28.03.2016 року та від 05.10.2016 року було визнано неподаною та повернуто. 
       Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа – ОСОБА_1 , про припинення зобов`язання за правочином та визнано припиненим зобов`язання поруки за договором поруки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра». 
       Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.04.2018 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском банком строку позовної давності. 
       Таким чином, на думку позивача, у зв`язку з пропуском банком строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та відмовою судами всіх інстанції у його поновленні банк утратив право вимагати від ОСОБА_1 вчинення будь-яких дій за кредитним договором, що відповідно призвело до припинення зобов`язання за кредитним договором. Крім того, у зв`язку з пропуском строку позовної давності банку відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки, тому, на думку позивача, сплив строк позовної давності і щодо правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання в силу ст.17 Закону України «Про іпотеку» припинилась і іпотека. 
       На підставі наведеного позивач просив визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №71/МК73/2008-840 від 06.03.2008 року; визнати припиненою іпотеку, а також - припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 06.03.2008 року; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку та заборону відчуження; стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. 
       Ухвалою від 26.10.2020 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, в порядку ст.55 ЦПК України в якості правонаступника первісного відповідача – ПАТ «КБ «Надра», було залучено ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП». 
       Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року за заявою позивача залишено без розгляду його позовні вимоги до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненою іпотеки, визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки та вилучення записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вирішено продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 ТОВ “ФК” «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання припиненим зобов`язань за кредитним договором.
       Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Так, апелянт зазначив, що судом залишено поза увагою, що у випадку спливу позовної давності щодо вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позовна давність спливає і щодо правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору. Таким чином, на думку апелянта, судом не враховано приюдиційного факту втрати відповідачем права вимоги за кредитним договором до позивача, що встановлено судовими рішеннями. 
       У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення з огляду на законність та обгрунтованість рішення суду з огляду на те, що сплив строку позовної давності не припиняє суб”єктивного права кредитора отримати від боржника виконання зобов”язання.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 06.03.2008 року між позивачем та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра» та в подальшому - ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на підставі договору про відступлення права вимоги від 30.07.2020 року, було укладено кредитний договір №71/МК73/2008-840.
       Також 06.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_2 (на теперішній час м.Дніпро).
       Крім того, 06.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилась перед кредитором за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №71/МК73/2008-840 від 06.03.2008 року.
       Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2010 року у цивільній справі №2-9227/10 задоволено позов ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 804723,04 долари США., що еквівалентно 6439393,76 грн.
       Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.03.2016 року у справі №761/1242/15-ц у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання було відмовлено. Вказана ухвала була залишена без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 05.10.2016 року. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на ухвали від 28.03.2016 року та від 05.10.2016 року було визнано неподаною та повернуто.
       Також, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.2015 року у справі №761/2553/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_1 , про припинення зобов`язання за правочином та визнано припиненим зобов`язання поруки за договором поруки від 06.03.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра».
       Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.04.2018 року у справі №203/3389/17 відмовлено в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском банком строку позовної давності.
       Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв”язку зі спливом строку позовної давності відповідач позбавлений права вимоги до позивача за кредитним договором.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що сплив строку позовної давності до основної чи додаткової вимоги кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором та не є передбаченою ЦК України підставою для припинення зобов`язань за ним. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
       Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
       За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
       Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
       Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.
       Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
       Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.
       Нормами ЦК України не передбачено, що сплив позовної давності є окремою підставою для припинення зобов`язання або закінчення договору.
       Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі №761/44698/16-ц.
       На підставі наведених норм права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3  з підстав припинення зобов`язань за кредитним договором №71/МК73/2008-840 від 06.03.2008 року внаслідок спливу строків позовної давності.
       Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що у випадку спливу позовної давності щодо вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позовна давність спливає і щодо правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору, є безпідставиними, оскільки судом дано належну правову оцінку цим доводам під час розгляду справи по суті, про що викладено відповідні мотиви у рішенні суду. 
       Також не можуть бути підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано приюдиційного факту втрати відповідачем права вимоги за кредитним договором до позивача, що встановлено судовими рішеннями, оскільки за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального закону та ухвалено з дотриманням норм процесуального закону, тому підстав для його скасування немає.
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року залишити без змін.        
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.М. Пищида