ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18320/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  16 вересня 2021 року                                                                                           м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Белзький мур» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за заявою Приватного підприємства «Белзький мур» про забезпечення позову до пред`явлення позову до Українського культурного фонду,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «Белзький мур» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:
-          зупинити дію рішень Наглядової ради Українського культурного фонду, прийнятих по питанню 1 (першому) порядку денного протоколу засідання Наглядової ради Українського культурного фонду № 16 від 20.05.2021 до набрання законної сили судовим рішенням;
-          зупинити дію пункту 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду №91 від 20.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проєктів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» в частині схвалення проектів по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          зупинити дію пункту 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду №98 від 22.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» в частині схвалення проектів по ЛОТу1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          зупинити дію пункту 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду №102 від 24.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» в частині схвалення проектів по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          зупинити дію пункту 2 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду №106 від 26.05.2020 «Про фіналізацію схвалення культурно-мистецьких проектів за конкурсними програмами «Знакові події», «Аналітика культури», «Культура. Туризм. Регіони.», «Інклюзивне мистецтво», «Н.О.Р.Д., «Інноваційний культурний продукт» в частині несхвалення проекту Позивача № 4EVE11-01553 назва «Звенигород. АРХеоМІКС», що міститься в Додатку 1 «Перелік не схвалених культурно-мистецьких проектів за конкурсними програмами: «Знакові події», «Аудіовізуальне мистецтво», «Аналітика культури», «Культура. Туризм. Регіони.», «Інклюзивне мистецтво» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду укладати договори про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 91 від 20.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду укладати договори про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 98 від 22.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» в частині схвалення проектів по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду укладати договори про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 102 від 24.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду здійснювати фінансування на підставі договорів про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 91 від 20.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду здійснювати фінансування на підставі договорів про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 98 від 22.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події" в частині схвалення проектів по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням;
-          заборонити Українському культурному фонду здійснювати фінансування на підставі договорів про надання гранту із заявниками, проекти яких схвалено Наглядовою радою Українського культурного фонду в пункті 1 рішення Наглядової ради Українського культурного фонду № 102 від 24.05.2021 «Про схвалення рішень експертних рад Фонду, погоджені Дирекцією Фонду, щодо підтримки Фондом реалізації проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат конкурсної програми «Знакові події» по ЛОТу 1 «Знакові події в Україні» до набрання законної сили судовим рішенням.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2021 року заяву Приватного підприємства «Белзький мур» про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити заяву по забезпечення адміністративного позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що незабезпечення позову до завершення розгляду судом адміністративного позову по суті, може унеможливити виконання рішення суду в цій справі, у разі ухвалення його на користь позивача, та ефективний захист та поновлення його порушених прав та законних інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Наголошує на очевидній протиправності оскаржуваних рішень та відсутності втручання у процедуру проведення конкурсу.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на переконання заявника невжиття таких заходів забезпечення позову значно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення, дію яких позивач просить суд зупинити, прийняті в межах конкурсного відбору, тому що обраний останнім спосіб забезпечення позову є втручанням у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), а тому на підставі частини шостої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для задоволення заяви.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
В обґрунтування заявленого клопотання Приватне підприємство «Белзький мур» зазначило, що оскаржувані рішення приймались за відсутності необхідного кворуму, без дотримання вимог власного Порядку та закону, а протокол засідання Наглядової ради зовсім не відповідає вимогам власного регламенту. Звернув увагу, що рішення № 98 від 22.05.2021 та № 102 від 24.05.2021 прийнято 5 членами Наглядової ради, хоча його підписало 6 членів від загального складу Наглядової ради - шостим підписом стоїть підпис відсутнього на засіданні ОСОБА_1 . Відповідач пояснив це тим, що один з членів Наглядової ради - ОСОБА_1 02.06.2021 написав заяву, якою просив приєднати його голос до всіх питань з проєктів, які розглядались на засіданні Наглядової ради 20.05.2021 та відображені в протоколі № 16. Приватне підприємство «Белзький мур» звертає увагу, що у своїй заяві ОСОБА_1 нібито віддав свій голос за 24 проєкти по лоту 1 «Знакові події в Україні», проте в рішеннях, які оспорюються, вирішено питання щодо 40 проєктів. Наголошував на тому, що засідання Наглядової ради є правомочним за присутності не менше двох третин загального складу, поряд з цим, згідно протоколу № 16 на засіданні були присутні 5 членів Наглядової ради.
Поряд з цим, частиною шостою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
За визначенням частин першої та другої статті 1 Закону України «Про Український культурний фонд» Український культурний фонд є бюджетною установою, що виконує передбачені цим Законом спеціальні функції щодо сприяння національно-культурному розвиткові України. Діяльність Українського культурного фонду спрямовується та координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв.
Український культурний фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває в оперативному управлінні Українського культурного фонду.
Згідно частини першої статті 6 наведеного Закону Наглядова рада Фонду складається з дев`яти осіб - двох осіб, визначених Президентом України, двох осіб, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв, двох осіб - представників закладів культури, двох осіб - представників громадських об`єднань та Голови Фонду (за посадою).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про Український культурний фонд» встановлено, що основною діяльністю Українського культурного фонду є діяльність, пов`язана з підтримкою проектів. Види підтримки проектів та механізми реалізації такої підтримки визначаються Положенням про Український культурний фонд. Рішення про підтримку Українським культурним фондом реалізації конкретного проекту та пропозиції щодо виду, умов та обсягів такої підтримки подаються на погодження Дирекції Фонду відповідною експертною радою Фонду у визначеному Положенням про Український культурний фонд порядку.
Український культурний фонд здійснює відбір та моніторинг реалізації проектів відповідно до розробленого та затвердженого Дирекцією Фонду порядку проведення Українським культурним фондом конкурсного відбору проектів, реалізація яких здійснюватиметься за підтримки Українського культурного фонду, та моніторингу їх реалізації.
Підстави для надання або відмови у наданні фінансування (грантів) певному проекту, критерії конкурсного відбору проектів, підстави для залишення без розгляду заяви про надання гранту, етапи проведення конкурсного відбору, правила складення звітності та здійснення моніторингу встановлюються порядком проведення конкурсного відбору проектів, реалізація яких здійснюватиметься за підтримки Українського культурного фонду, та моніторингу їх реалізації.
Згідно з пунктом 6.4 Порядку проведення конкурсного відбору проектів, затвердженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 06.05.2021 № 79, четвертий етап Конкурсу передбачає схвалення Наглядовою Радою Фонду погоджених Дирекцією Фонду рішень експертних рад щодо проектів, вартість яких перевищує 150 мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України станом на 1 січня відповідного року (для програми інституційної підтримки щодо всіх проектів).
Враховуючи, що рішення, дію яких позивач просить суд зупинити, прийняті в межах конкурсного відбору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обраний останнім спосіб забезпечення позову є втручанням у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), а тому згідно частини шостої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для задоволення поданої заяви.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо відсутності втручання у процедуру проведення конкурсу, оскільки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору проектів, затвердженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду, останній включає у себе чотири етапи конкурсного відбору, і зупинення будь-якого з цих етапів з призведе до зупинення такого конкурсу в цілому.
Колегією суддів встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність дій відповідача чи протиправність рішення, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.
Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.
У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності дій та рішень відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Белзький мур» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 16.09.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна