П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5553/19	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Домусчі С.Д.,	
судді –	Семенюка Г.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови з 02.09.2018 року у проведенні перерахунку, пенсії за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі підвищень, посадового окладу які відбулися - з 01.01.2017 року відповідно до ч.3 та п.11 ч.5 ст.81 Закону України «Про прокуратуру», окладу за військове звання - з 01.01.2018 року відповідно до додатку 14 Постанови КМ України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та надбавки за вислугу років - з 01.10.2017 року відповідно до п.1 розділу IV Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;
- скасувати індивідуальний акт - рішення відповідача №30 від 12.09.2019 року про відмову у проведенні перерахунку з 02.09.2018 року пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури;
- зобов`язати відповідача вчинити певні дії у вигляді: проведення перерахунку пенсії за вислугою років, без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яку обчислити з посадового окладу (військовий прокурор Белградського гарнізону (нині Білгород-Дністровського гарнізону) відповідно до ч.3 та п.11 ч.5 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1774-УІІІ від 06.12.2016 року та №1798-УІІІ від 21.12.2016 року) у розмірі півтора (1,5) 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; окладу за військове звання (підполковник юстиції) відповідно до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 0,8 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) – 1410,00 гривень; надбавки за вислугу років, відповідно до п.1 розділу IV Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (45%); надбавки за службу в умовах режимних обмежень - 15% посадового окладу; інших виплат (надбавка за виконання особливо важливих завдань або за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, згідно з постановою КМ України №505 від 31.05.2012 року у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугою років; місячної премії, згідно з Постановою КМ України №505 від 31.05.2012 року у розмірі 40% суми грошового забезпечення, 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; 1/12 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; індексації заробітної плати; надбавки ОУП, яка обчислюється шляхом множення загального розміру інших виплат (без посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років) та коефіцієнту підвищення посадового окладу та надбавки до нього за класний чин, розрахований відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України №226/509 від 11.08.2003 року;
- зобов`язати відповідача вчинити певні дії у вигляді виплати відповідної заборгованості з 02.09.2018 року по час проведення такого перерахунку з урахуванням вже отриманих виплат.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року позов задоволено в повному обсязі. 09.12.2019 року рішення набрало законної сили.
12.05.2021 року від представника Пенсійного фонду до суду першої інстанції надійшла заява про роз`яснення вищевказаного рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким заяву про роз`яснення судового рішення задовольнити частково.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Отже, роз`яснення судового рішення за своєю суттю є одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення судом додаткового рішення.
Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена нечіткістю його змісту, у разі коли рішення є неясним, та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримано вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння, та під час виконання. Без визначеності судового рішення судовий захист не можливий. Визначеністю характеризуються усі частини судового рішення. Особливо необхідна вона для резолютивної частини. При частковому задоволенні вимог суд точно зазначає, чиї вимоги задоволені, в якому розмірі, що присуджується, у разі повної відмови у задоволенні вимог резолютивна частина точно визначає, кому і в чому відмовлено.
Судове рішення також має відповідати й іншим вимогам, до яких, зокрема, належать вичерпність (повнота), точність, зрозумілість. Так, вичерпність (повнота) - така властивість судового рішення, яка характеризує повноту відповіді суду на всі правові питання, що були поставлені перед ним на вирішення. Вичерпним судове рішення вважатиметься тоді, коли ним буде повністю вирішено спір між сторонами і дано відповідь на всі вимоги позивача, та заперечення відповідача.
Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.
Так, як слідує з роз`яснень, що містяться в п.21 Постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення судового рішення можливе у випадку, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; при цьому, суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.
Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 року у зразковій справі №806/3265/17.
Статтею 254 КАС України не визначено критеріїв, за наявності котрих можливо встановити доцільність, та необхідність роз`яснення судового рішення, а тому висновку щодо такої доцільності суд доходить на власний розсуд з урахуванням певних раціональних критеріїв. Зокрема, роз`ясненню підлягає судове рішення у разі, якщо за відсутності такого роз`яснення його об`єктивно неможливо виконати.
Так, в обґрунтування заяви про роз`яснення судового рішення представник Пенсійного фонду зазначив, що у рішенні суду від 06.11.2019 року інших зобов`язань, зокрема щодо подальшої виплати позивачу пенсії у розмірі обчисленому із встановлених судом складових, та врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії в розмірі, що не обмежується сумою, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, - на Головне управління Пенсійного фонду України не покладалось. Таким чином, відповідачу не зрозуміло чи необхідно в подальшому після проведення перерахунку виплачувати позивачу пенсію у розмірі встановленому у рішенні суду.
Проаналізувавши рішення суду від 06.11.2019 року та заяву про роз`яснення вказаного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у заяві фактично просить вирішити питання, які не стосуються роз`яснення судового рішення в розумінні ст.254 КАС України, оскільки відповідач по суті просить суд не роз`яснити резолютивну частину судового рішення, яка має зобов`язальний характер, а зазначає, про нову вимогу, яка не вирішувалась судом у рішенні, та не була предметом даної справи, а тому відповідно не підлягає вирішенню і на даній стадії (виконання рішення).
Отже, колегія суддів вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі №420/5553/19 є цілком зрозумілим, належним чином вмотивованим, та не повинно викликати труднощів у виконанні, а тому підстави для роз`яснення такого рішення відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні питання про відмову в роз`ясненні судового рішення не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.