ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 липня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/952/20
Головуючий у першій інстанції - Чепурко  В. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/77/21

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

сторони:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Чепурка В.В. від 15 вересня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Новгород-Сіверський, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

                            В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.02.2016 року у розмірі 13 207,15 грн. станом на 20.05.2020 року, яка складається із наступного: 8 864,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 864,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 632,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 2 102 грн. за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг  ОСОБА_1   звернувся  до  позивача,  при  цьому,  підписав анкету-заяву №б/н від 19.02.2016 року. Позивач вказує, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на відповідному банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що ОСОБА_1 був проінформований про умови кредитування в Акціонерному товаристві акціонерному банку "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При цьому, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Позивач вказує, що в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 грн. Доводи позовної заяви зазначають, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, станом на 20.05.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 13 207,15 грн., яка складається із наступного: 8 864,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту,   в   т.ч.:   0,00  грн.  -  заборгованість  за  поточним  тілом  кредиту, 8 864,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 632,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн. 

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 19.02.2016 року у розмірі 8 864 грн. 95 коп. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості, - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1 410 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 632 грн. 40 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України у розмірі 3 709, 80 грн., та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року у оскаржуваній частині ухвалено судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватись грошовими коштами, автоматично приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджує укладення відповідачем договору з банком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач кредитні кошти  не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи що при укладанні договору відсоткова ставка була визначена сторонами. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач разом з анкетою-заявою надав суду паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, в якому було визначено відсоткову ставку за користування кредитом, відсоткову ставку, що застосовується при невиконанні зобов`язань, відсоткову ставку у разі застосування статті 625 ЦК України, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, інші умови. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку щодо стягнення прострочених відсотків в розмірі 632,40 грн. підлягають повному задоволенню. Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 84% річних та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованим на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України в розмірі 3 709, 80 грн., із розрахунку 84% річних, підлягають задоволенню у повному обсязі.                        
В частині задоволення вимог заявленого позову заочне рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року не оскаржується.  

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року у оскаржуваній АТ КБ ''ПриватБанк'' частині, тобто, в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог АТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим відсотками у розмірі 632,40 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, у розмірі 3 709, 80 грн.        

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення учасників справи. 

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.121,122), сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 19.02.2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.13).

Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.1-5), позивач вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним кредитним договором, станом на 20.05.2020 року у відповідача виникла заборгованість   в   сумі   13 207,15   грн.,   яка   складається  із  наступного: 8 864,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 864,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. -  заборгованість за нарахованими відсотками;  632,40  грн.  -  заборгованість  за  простроченими  відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія.

На підтвердження вимог заявленого позову АТ КБ "ПриватБанк" надано розрахунок заборгованості, станом на 20.05.2020 року, за договором №б/н від  19.02.2016  року,  укладеним  між  ПриватБанком  та  ОСОБА_1 (а.с.6-8).

В матеріалах даної справи наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ''Універсальна'', ''Універсальна, 30 днів пільгового періоду'' (а.с.16), який не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який додано позивачем до позовної заяви, також не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .
Як вбачається із довідки АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.127), ОСОБА_1 , відповідно до договору про надання банківських послуг від 19.02.2016 року були надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , тип картки: "Універсальна", дата відкриття: 06.10.2017, строк дії: 10/21; № НОМЕР_2 , тип картки: "Універсальна GOLD", дата відкриття: 06.04.2018, термін дії: 03/22.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 19.02.2016 року у розмірі 8 864 грн. 95 коп. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості, - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1 410 грн. 91 коп.
Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року у оскаржуваній частині, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення: 632,40 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг, при визначенні розміру відсотків, не можна вважати домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати. Оскільки, як зазначив суд першої інстанції у заочному рішенні від 15.09.2020 року, дані Умови та правила надання банківських послуг позичальником не підписані, при цьому матеріали справи не містять підтвердження тих обставин, що саме вказані Умови та правила надання банківських  послуг  були  погоджені  з  відповідачем  при  оформленні анкети-заяви, оскільки розмір вказаних платежів сторонами у підписаних ними документах не обумовлено, а надані банком витяги з Тарифів та Умов та правил, не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювались АТ КБ "ПриватБанк".

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватись грошовими коштами, автоматично приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджує укладення відповідачем договору з банком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач кредитні кошти  не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи що при укладанні договору відсоткова ставка була визначена сторонами. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач разом з анкетою-заявою надав суду паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, в якому було визначено відсоткову ставку за користування кредитом, відсоткову ставку, що застосовується при невиконанні зобов`язань, відсоткову ставку у разі застосування статті 625 ЦК України, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, інші умови. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку щодо стягнення прострочених відсотків в розмірі 632,40 грн. підлягають повному задоволенню. Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 84% річних та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованим на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України в розмірі 3 709, 80 грн., із розрахунку 84% річних, підлягають задоволенню у повному обсязі.                        

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших  актів  цивільного  законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ''ПриватБанк'').
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч.2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України  визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Необхідно зазначити, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 19.02.2016 року, яка підписана відповідачем, процентна ставка не зазначена (а.с.13).
Як вбачається із вимог заявленого позову (а.с.1-5), позивач, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, просив також стягнути з відповідача на свою користь: 632,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.   
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у вказаній частині позовних вимог, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на відповідному банківському сайті www.privatbank.ua. 
Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вказаному банківському сайті, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, та ознайомився і погодився з даним документом, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Матеріали справи також не містять в собі належних підтверджень відносно того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені,штрафів), та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. 

В позовній заяві банк посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана редакція Умов та правил надання банківських послуг не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що сторони договору дійшли згоди відносно того, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". 

Матеріали справи містять розрахунок, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, згідно якого заборгованість за договором №б/н від 19.02.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , станом на 20.05.2020 року, становить 13 207,15 грн., з яких: 8 864,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 864,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 632,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 709,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія  (а.с.6-8).
Як вбачається із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку - 23.03.2018 року, було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн.; зміна кредитного ліміту 06.04.2018 року; зміна кредитного ліміту 16.11.2018 року (а.с.11).
Згідно довідки АТ КБ ''ПриватБанк'' (а.с.12), ОСОБА_1 , відповідно до кредитного договору, було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 06.10.2017, термін дії: 10/21; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 06.04.2018, термін дії: 03/22.

Позивачем на обґрунтування вимог заявленого позову надано паспорт споживчого кредиту (копія), яким, як стверджує позивач, визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, викладена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та додаткова інформація (а.с.14-15). При цьому, необхідно зазначити, що даний паспорт споживчого кредиту не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 . Як зазначено у вказаному паспорті споживчого кредиту: ''Дата надання інформації: 23.03.2018. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: 07.04.2018''. У письмових поясненнях (а.с.123-126), представник позивача зазначає, що в день укладення договору відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, із визначеними істотними умовами кредитування.             
Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач разом з анкетою-заявою надав суду паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, в якому було визначено відсоткову ставку за користування кредитом, відсоткову ставку, що застосовується при невиконанні зобов`язань, відсоткову ставку у разі застосування статті 625 ЦК України, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, інші умови. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку щодо стягнення прострочених відсотків в розмірі 632,40 грн. підлягають повному задоволенню. Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 84% річних та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 23.03.2018 року, то позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованим на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України в розмірі 3 709, 80 грн., із розрахунку 84% річних, підлягають задоволенню у повному обсязі.   
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи позивача не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного. Даний паспорт споживчого кредиту не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 . Також у паспорті наявне зауваження про те, що інформація (дата надання інформації: 23.03.2018 року), зазначена у вказаному паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 07.04.2018 року (а.с.15, зворот). Крім того, у вказаному паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
При цьому, необхідно зазначити, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.13), не містить в собі відповідної домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутнє відповідне посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
Паспорт споживчого кредиту є інформацією, в якій зазначена дата її надання: 23.03.2018 року, і яка зберігала чинність та була актуальною лише до 07.04.2018 року. При  цьому, даний паспорт споживчого кредиту не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .
                     
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року  у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку заочного рішення суду першої інстанції від 15.09.2020 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 632,40 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, у розмірі  3 709 грн. 80 коп.   

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 року у оскаржуваній частині, необхідно залишити без змін. 

Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.02.2016 року у розмірі 8 864,95 грн. (заборгованість за тілом кредиту), апеляційним судом не переглядається в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України. 

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
  
Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2020 року у оскаржуваній частині, залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.07.2021 року.

Головуючий:                                                    Судді: