УХВАЛА

20 вересня 2021 року  
Київ
справа №240/8076/20
адміністративне провадження №К/9901/25727/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в справі №240/8076/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним і скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Житомирської області, у якому просила: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії №2 від 02 квітня              2020 року №167 "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою", яким ОСОБА_1 визнано такою, що неуспішно пройшла атестацію;
- визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Житомирської області О.Василіва від 28 квітня 2020 року №88к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Житомирської області та органів прокуратури;
- поновити на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду  у кримінальному  провадженні з 01 травня 2020 року або на рівнозначну посаду, яка буде існувати в зазначеному органі на момент такого поновлення;
- стягнути з Прокуратури Житомирської області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 травня 2020 року до дня поновлення на посаді.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним і скасовано наказ Прокуратури Житомирської області від 28 квітня 2020 року №88к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Житомирської області;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Житомирської області з 01 травня 2020 року;
- зобов`язано Прокуратуру Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за 153 робочих дні (з 01.05.2020 по 09.12.2020) у порядку, визначеному Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Житомирської області з 01 травня 2020 року.
05 липня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в справі №240/8076/20.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року; касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від                    27 травня 2021 року в справі №240/8076/20 залишено без руху; надано скаржниці строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року встановлено, що її прийнято у відкритому судовому засіданні, повний текст якої складено 01 червня 2021 року.
За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 01 липня 2021 року.
Касаційну скаргу подано 05 липня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі скаржниця порушувала питання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року не отримано. Про її існування дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка була оприлюднена 03 червня 2021 року.
На виконання вимог Суду від скаржниці надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій, окрім доводів, викладених у попередньому клопотанні, додатково зазначає, що копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року отримано 12 серпня 2021 року. На підтвердження указаної обставини долучено: копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року із відміткою про її вручення 12 серпня 2021 року (вх. №45343/21); копію листа від Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року №240/8076/20, у якому міститься інформація, зокрема про те, що у зв`язку із недостатнім фінансуванням витрат суду на послуги поштового зв`язку відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції сторонам у справі.
Ураховуючи указані обставини, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування рішення Кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою; визнання протиправним і скасування наказу про звільнення; поновлення на посаді;  стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймала посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Житомирської області та органів прокуратур.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Керуючись статтями  248, 328, 329, 330, 334, 337, 338 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
2. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в справі №240/8076/20.
3. Витребувати із Житомирського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №240/8076/20.
4. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
5. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          Н.А. Данилевич  
                                                                                                      С.А. Уханенко