Дата документу 05.07.2021 Справа № 326/117/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/2215/21                                        Головуючий у 1-й інстанції: Каряка Д.О.
Є.У.№ 326/117/21                                                 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кухаря С.В.,
                        Дашковської А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, 
із апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, та просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN 25000726296858 «Депозит + 12 місяців» від 07.06.2012 у сумі 66 430,00 грн. за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07.06.2012 сторони уклали депозитний договір SAMDN 25000726296858 «Депозит +12 місяців», за умовами якого він передав Банку грошові кошти у сумі 130 000 грн. на умовах отримання ним, вкладником, процентів за розміщення депозиту у розмірі 16 % річних. Додатковою угодою від 07.06.2012 процентну ставку збільшено на 2 % річних, тобто загалом сума відсотків за розміщення коштів на депозитному рахунку склала 18 % річних. Згідно депозитного договору строк дії договору складає 366 днів, згідно п.6 вищезазначеного договору у разі, якщо після закінчення строку депозиту клієнт не заявляє банку про відмову про продовження вкладу, то вклад автоматично пролонгується на строк, встановлений договором. Строк вкладу продовжується без явки Клієнта в Банк. 
У лютому 2018 у зв`язку із незаконними діями Банку, пов`язаними із списанням коштів з його депозитного рахунку, він звернувся до суду з позовом про стягнення суми вкладу та відсотків, проте рішенням суду першої інстанції від 26 червня 2018 року у задоволенні позову йому було відмовлено. Справа переглядалася судами різних інстанцій неодноразово, останньою постановою Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2020 року його позов задоволено, стягнуто з Банку на його користь суму депозиту у розмірі 130 000 грн., а також відсотки за період з 07.06.2012 до 05.02.2018 у розмірі 125 967,88 грн.
Фактично рішення суду було виконано 08.12.2020. Отже укладений сторонами договір депозиту автоматично пролонгувався до моменту виплати основної суми вкладу 130 000 грн., а саме до 08.12.2020 – дати фактичного виконання судового рішення.
Вважає, що за період з 06.02.2018 по 08.12.2020 (34 місяці та два дні) він має право стягнути 66 430 грн. відсотків за договором депозиту, так як основна сума коштів - 130 000 грн. була банком повернута 08.12.2020.
Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк», на користь ОСОБА_1 суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN НОМЕР_1 (Депозит + 12 місяців) від 07.06.2012 у сумі 66 430,00 грн. за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 908грн.
Судове рішення мотивовано тим, що Банк не повернув вкладнику за його вимогою депозит, судовим рішенням в іншій справі на користь вкладника стягнута сума депозиту і передбачені договором проценти, нараховані станом на 05.02.2018, отже позивач має право на отримання процентів, нарахованих на суму неповернутого депозиту за період з 06.02.2018 по 08.12.2020 – день фактичного виконання судового рішення за ставкою, передбаченою договором, у розмірі 18% річних.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що судом неправильно нараховані проценти на суму неповернутого депозиту, оскільки не враховано, що з позовом про стягнення депозиту в іншій справі вкладник звернувся до суду 02 березня 2018 року, отже договір є розірваним через 2 банківських дні після отримання заяви вкладника, що узгоджується з вимогами ч.3 ст.651 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються Банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, – у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Умовами депозитного договору не визначений розмір відсотків за користування грошовими коштами після розірвання депозитного договору, отже відсоткова ставка має бути визначена у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу, тобто із розрахунку 0,01% річних.
Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані позивачем 21.05.2021 року. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Встановлено, що 07.06.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №SAMDN25000726296858 (вклад «Депозит+12 міс.»), на підставі якого ОСОБА_1 передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 130 000 грн. на строк 366 днів по 07.06.2013 включно. Відсоткова ставка по вкладу складає 16 % річних. Період нарахування відсотків за вкладом – 1 місяць. В разі наявності у клієнта простроченої заборгованості за кредитом, або за кредитами, по яким він є поручителем, банк має право на свій розсуд: після закінчення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерахувати на картковий рахунок клієнта або розірвати договір (а.с.8). 
Додатковою угодою до договору №SAMDN25000726296858 від 07.06.2012 банк збільшив процентну ставку по вкладу на 2 % річних (а.с.9).
04.04.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір приєднання № ZPVPCD00000004, згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 125 000 грн., дата погашення – 07 червня 2013 року (а.с.10).
06.06.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013 (а.с.11).
04.04.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави майнових прав № ZPVPCD00000004, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майнових прав на отримання грошових коштів, що виникають з Договору про депозитний вклад від 07.06.2012 №SAMDN25000726296858 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед банком, в силу чого заставодержатель має вищий пріоритет в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. За цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 04.04.2013 № ZPVPCD00000004 повернення кредиту в термін до 07.06.2013 включно у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 125 000 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, заставодавець надав в заставу майнові права на отримання грошових коштів, що виникають з договору про депозитний вклад від 07.06.2012 №SAMDN25000726296858. Застава за цим договором поширюється на будь-яке відшкодування, отримане унаслідок вилучення предмету застави. Термін дії договору – до повного виконання заставодавцем та банком зобов`язань за кредитним договором, та всім додатковим угодам до нього (а.с.12-13). 
07.06.2013 та 06.06.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди № 1,2 до договору застави майнових прав № ZPVPCD00000004 від 04.04.2013 з метою продовження строку кредиту (а.с.14,15).
04.02.2015 за ініціативою банку розірвано депозитний договір № SAMDN25000726296858 від 07.06.2012 року зі збереженням нарахованих процентів на дату його розірвання.
05.02.2015 з депозитного рахунку грошові кошти в розмірі 126 685 грн 52 коп. списані на погашення заборгованості за договором приєднання № ZPVPCD00000004 від 04.04. 2013 року.
Вважаючи дії Банку незаконними, у лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просив стягнути з банку на його користь суму банківського вкладу в розмірі 130 000 грн, проценти в розмірі 125 967 грн 88 грн., нараховані станом на 05.02.2018.
Справа розглядалася судами неодноразово. Останньою постановою Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто на його користь з АТ КБ «Приватбанк» суму депозитного вкладу згідно договору SAMDN 25000726296858 від 07.06.2012 у сумі 130 000 грн., а також відсотки згідно договору SAMDN 25000726296858 від 07.06.2012 у сумі 125 967,88 грн. за період з 07.06.2012 до 05.02 2018 у сумі 125 967,88 грн., тобто станом на момент подання позову (а.с.21-23). 
Фактично судове рішення виконано 08.12.2020.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).
Таким чином строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.
Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.
За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором – у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).
Укладений сторонами договір не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов`язань після закінчення терміну його дії.
Ухвалюючи рішення про стягнення з Банку на користь вкладника 66 430,00 грн., суд першої інстанції виходив із загальної відсоткової ставки 18% річних, передбаченої договором банківського вкладу.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, звернувшись у лютому 2018 року до суду з вимогами про повернення депозиту і стягнення відсотків, вкладник фактично заявив про розірвання депозитного договору, отже договір банківського вкладу розірвано, що встановлено іншим судовим рішенням в справі по спору між тими ж сторонами. 
Умовами договору розмір процентів, які банк повинен сплачувати вкладнику по закінченні строку договору, не визначено, а отже у відповідності до ч.2 ст.1070 ЦК України банк має сплатити вкладнику проценти у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Відповідно до Витягу з протоколу Комітету управляння активами і пасивами від 25.04.2017 відсоткова ставка по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті по рахунку «На вимогу» встановлена у розмірі 0,01% річних.
Відтак проценти за період після розірвання договору банківського вкладу у період з 06.02.2018 по 08.12.2020 (1036 днів) повинні розраховуватися за процентною ставкою 0,01% річних( 130 000 х 0,01% х 1036 дні: 365:100 = 36,98грн. )Загальна сума нарахованих процентів з 06.02.2018 по 08.12.2020 (1036 днів) становить 36,98 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі 761/26293/16-ц. Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором – у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
За вказаних обставин судове рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні, до стягнення підлягає сума відсотків, нарахованих за період з 06.02.2018 по 08.12.2020 року у розмірі 36,98 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021  у цій справі змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського-1Д (код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму відсотків за вклад згідно договору SAMDN 25000726296858 (Депозит + 12 місяців) від 07.06.2012 у сумі 36,98  грн. (тридцять шість гривень 98 копійок) за період з 06.02.2018 по 08.12.2020.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська
С.В. Кухар