ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021                        м. Дніпро         Справа №  908/671/18
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Іващука Олександра Анатолійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Труд» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 (повний текст складено 19.02.2021, суддя Сушко Л.М.) у справі №908/671/18
про банкрутство Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Запоріжжя,-

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
Провадження у справі з 07.06.2018 триває на стадії розпорядження майном. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.11.2020 завершено попереднє засідання у справі про банкрутство ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», встановлено дату підсумкового засідання суду.
У липні 2020 арбітражний керуючий Васильцов А.А. звернувся до суду з клопотанням про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна у справі, і що частково задоволено ухвалою місцевого господарського суду від 16.02.2021:
-          затверджено звіт арбітражного керуючого Васильцова А.А. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконанням повноважень розпорядника майна у даній справі у період з 30.11.2018 по 12.02.2019 і з 17.04.2019 по 28.01.2020 у розмірі 113 082,84 грн.; 
-          затверджено звіт арбітражного керуючого Васильцова А.А. про здійснення та відшкодування витрат, у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна у даній справі у період з 30.11.2018 по 12.02.2019 і з 17.04.2019 по 28.01.2020 у розмірі 3 552,40 грн.;
-          стягнуто з кредиторів ФОП Іващука О.А. та ТОВ "Труд" на користь арбітражного керуючого Васильцова А.А. грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у даній справі за період з 30.11.2018 по 12.02.2019 і з 17.04.2019 по 20.10.2019, пропорційно визнаних грошових вимог кредиторів, що становить 15 483,20 грн. та 54 894,98 грн., відповідно.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Затверджуючи звіт арбітражного керуючого, суд першої інстанції встановив, що комітетом кредиторів схвалено звіт арбітражного керуючого, шляхом прийняття рішення більшістю присутніх голосів на зборах, що є підставою для його затвердження в судовому порядку та стягнення з ініціюючих кредиторів коштів за періоди з 30.11.2018 по 12.02.2019 і з 17.04.2019 по 20.10.2019 пропорційно до сум їх визнаних вимог.
Що стосується періоду з 13.02.2019 по 16.04.2019, судом встановлено факт призначення Васильцова А.А. розпорядником майна у даній справі з 17.04.2019, згідно з постановою Верховного Суду. Вимога про виплату винагороди за період 21.10.2019 по 28.01.2020 арбітражному керуючому за рахунок боржника також не підлягає задоволенню, оскільки питання формування фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого за заявлений період на розгляд комітету кредиторів не ставилось, суду не було надано доказів підтвердження неможливості виплати винагороди і витрат за рахунок коштів боржника.
Частково відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим, у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна за період з 30.11.2018 по 12.02.2019 та з 17.04.2019 по 28.01.2020, суд встановив, що не всі заявлені витрати були підтверджені належними доказами, а також не всі витрати були понесені в межах повноважень заявника.
  2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, кредитори ФОП Іващук О.А. та ТОВ «Труд» звернулись до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу суду від 16.02.2021 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Васильцова А.А. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна у справі. В обґрунтування своїх вимог скаржники посилаються на таке:
-          до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а лише ст.ст. 2, 30 КУзПБ;
-          провадження у даній справі відкрито 07.06.2018, авансування сплати грошової винагороди не здійснювалось, що передбачено вимогами КУзПБ, крім того, кредитором вже було здійснено виплату спірних коштів за період 07.06.2018 по 30.11.2018 попередньому розпоряднику майна - В?язовченку А.М.;
-          має місце стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого з кредитора у спосіб, не передбачений законодавством (посилається на постанову САГС від 02.06.2020 у справі №917/150/18);
-          всупереч положень ч. 2 ст. 34 КУзПБ стягнення винагороди на користь арбітражного керуючого у даній справі відбулось більш ніж за три місяці;
-          у періоди 30.11.2018-12.02.2019, 17.04.2019-28.01.2020 боржник здійснював господарську діяльність та продовжує її здійснювати наразі, таким чином, виплата грошової винагороди і відшкодування витрат здійснюється за рахунок коштів боржника, а не кредиторів. В частині відмови у задоволенні клопотання ухвала місцевого господарського суду не оскаржується. 
3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
У відзивах на апеляційні скарги арбітражний керуючий Васильцов А.А. просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.
4.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Іващука Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Запорізької області  від 16.02.2021 у справі № 908/671/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 19.05.2021 о 15:30 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Труд" на ухвалу Господарського суду Запорізької області  від 16.02.2021  у справі № 908/671/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 19.05.2021 о 15:30 год.; об`єднано апеляційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Труд" та  Фізичної особи - підприємця  Іващука Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Запорізької області  від 16.02.2021  у справі № 908/671/18  до спільного розгляду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2021 розгляд апеляційних скарг відкладено в судове засідання на 07.07.2021 о 14:30 год. 
07.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
У судовому засіданні представник скаржників надав пояснення у справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Інші учасники апеляційного провадження не скористались своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши представника скаржників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін з огляду на таке.
5.          Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Згідно з ухвалою суду від 30.11.2018 повноваження розпорядника майна боржника у справі виконував Васильцов А.А . 
Ухвалою суду від 28.01.2020 відсторонено арбітражного керуючого Васильцова А.А. від виконання повноважень розпорядника майна ДП "Запорізький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", новим розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Зайцева Д.С.
18.01.2021 на засіданні комітету кредиторів ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» вирішено питання щодо розгляду звіту арбітражного керуючого Васильцова А.А. про нарахування та виплату грошової винагороди, відшкодування витрат, у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна у справі (третє питання порядку денного).
Як вбачається зі змісту Протоколу №2, комітетом кредиторів були прийняті такі рішення:
-          схвалено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Васильцова А.А. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період з 01.12.2018 по 27.01.2020 у розмірі 129   766, грн. («за» - 46   303 присутніх голоси);
       -          не затверджено звіт про відшкодування витрат арбітражного керуючого Васильцова А.А. понесених під час виконання обов`язків розпорядника майна боржника у справі за період 01.12.2018-27.01.2020 в сумі 63   326,25 грн. («проти» - 74   373 присутніх голоси);
       -          затверджено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Васильцова А.А. про розмір витрат у справі за період 01.12.2018-27.01.2020 в сумі 3   068,40 грн. (використання засобів поштового зв`язку, канцтовари), вирішено провести їх погашення за рахунок коштів боржника («за» - 38   989 присутніх голосів).
Відмовляючи у визнанні частини понесених арбітражним керуючим витрат під час виконання обов`язків розпорядника майна боржника, комітетом кредиторів не визнано обґрунтованими та необхідними витрати, пов`язані з використанням власного транспортного засобу (пальне), мобільного зв`язку та інше.
Надалі арбітражним керуючим надано на затвердження суду звіт про нарахування та виплату грошової винагороди у справі, що частково визнаний судом.
6.          Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, що набрав чинності 21.10.2019, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». 
Разом з тим, згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Провадження у даній справі відкрито 07.06.2018, з 30.11.2018 повноваження розпорядника майна боржника у справі покладено на          Васильцова А.А. , що свідчить про належне застосування місцевим господарським судом до спірних правовідносин у період листопад 2018 - лютий 2019, квітень 2019 - 20 жовтня 2019 положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з 21 жовтня 2019 - січень 2020 положень Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ).
Статтею 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.
Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Статтею 30 КУзПБ визначено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Тобто, розмір мінімальної основної грошової винагороди арбітражного керуючого, на отримання якої він має правомірні очікування, визначено положеннями ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 30 КУзПБ, і відповідно не залежить від прийнятих рішень щодо встановлення такого розміру комітетом кредиторів та судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.
Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, вона повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування цих норм права викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16).
Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
Невиявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника інших його активів чи грошових коштів жодним чином не має впливати на оплату його послуг.
Суд також відзначає, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство, кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі наказу.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі №916/1503/17.
Таким чином, вимога арбітражного керуючого Васильцова А.А. про виплату основної грошової винагороди за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника у період 30.11.2018-12.02.2019 є законною і обґрунтованою, з чим погодився місцевий господарський суд, та комітет кредиторів, прийнявши 18.01.2021 рішення про виплату коштів.
При розрахунку заявленої суми основної грошової винагороди, нарахованої за період 13.02.2019-16.04.2019, що схвалене комітетом 18.01.2021, місцевим господарським судом встановлено факт апеляційного оскарження ухвали суду про призначення арбітражного керуючого Васильцова А.А. розпорядником майна боржника від 30.11.2018, що свідчить про невиконання арбітражним керуючим повноважень протягом лютого 2019 - квітня 2019, до прийняття постанови Верховним Судом у справі від 17.04.2019. Колегія суддів поділяє висновок щодо безпідставності вимоги про виплату у зазначений період.
Згідно з ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Відповідно до ч. 4 ст. 30 КУзПБ витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, за правилами ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абзац 1).
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абзац 5).
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі (абзац 6).
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі (абзац 7).
Таким чином, частиною 2 статті 30 КУзПБ унормовано джерела сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника, а саме:
за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду (за три місяці згідно з ч. 2 ст. 34 КУзПБ);
після закінчення авансованих заявником коштів - за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 30 КУзПБ кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
За нормою абз. 2 ч. 6 ст. 30 КУзПБ звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений комітетом кредиторів.
Згідно з абз. 3 ч. 6 ст. 30 КУзПБ звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Враховуючи, що 18.01.2021 комітетом кредиторів схвалено роботу розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Васильцова А.А., що підтверджується Протоколом №2, підлягає затвердженню звіт в частині виплати основної грошової винагороди за період 17.04.2019-20.10.2020. 
За положеннями законодавства про банкрутство комітет кредиторів є представницьким органом всіх кредиторів, однак оцінку діяльності учасників справи, доказам по судовій процедурі банкрутства у будь-якому випадку надає суд, на якого законодавець покладає повноваження щодо затвердження як звіту за наслідками ліквідаційної процедури, так і звіту арбітражного керуючого про нарахування грошової винагороди і здійснення та відшкодування витрат.
Під час проведення перевірки наданих до суду розрахунків сум основної грошової винагороди за період 30.11.2018-12.02.2019 та 17.04.2019-20.10.2019, колегією суддів встановлено їх правильність та відповідність положенням ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і ст. 30 КУзПБ, що разом з тим свідчить про наявність підстав для затвердження звіту арбітражного керуючого за наведений період у сумі 113   082,84 грн. та стягнення з кредиторів (ФОП Іващука О.А. та ТОВ «Труд») пропорційно до визнаних вимог у справі основної грошової винагороди на користь арбітражного керуючого Васильцова А.А. у розмірі 70   378,18 грн. Керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст. 48 КУзПБ, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за можливе застосувати такий принцип пропорційності і до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з оплатою послуг розпорядника майна Васильцова А.А. у цій справі.
Щодо вимог про виплату основної винагороди за період 21.10.2019-28.01.2020 в сумі 42   704,66 грн. необхідно зазначити таке.
З урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий (ліквідатор) безумовно має право на оплату послуг, наданих в межах даної справи, та фактично понесених витрат.
За змістом ч. 1 ст. 64 КУзПБ кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді задовольняються в першу чергу.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що кредиторами не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Васильцова А.А., відсутні докази звернення арбітражного керуючого під час здійснення повноважень розпорядника майна боржника до комітету з питанням формування фонду. Матеріали справи не містять доказів зупинення господарської діяльності боржника, як і доказів відсутності активів, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди послуг розпорядника майна боржника за період 21.10.2019-28.01.2020 в сумі 42   704,66 грн.
Відповідно до ст. 63 КУзПБ продаж майна боржника здійснюється в ліквідаційній процедурі.
Тобто, арбітражний керуючий не позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотанням про сплату винагороди за рахунок інших джерел в разі, якщо визначених в абз. 7 ч. 2 ст. 30 КУзПБ виявиться недостатньо для виплати винагороди. Таким чином, клопотання арбітражного керуючого про виплату йому основної винагороди за період 21.10.2019 - 28.01.2020 в сумі 42   704,66 грн. є необґрунтованим, а подання наведеного клопотання до завершення процедури розпорядження майном боржника, на переконання колегії суддів, є передчасним. Аналогічного висновку дійшов місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні.
Питання відшкодування витрат, понесених Васильцовим А.А. під час виконання повноважень розпорядника майна у даній справі у період з 30.11.2018 по 12.02.2019 та з 17.04.2019 по 28.01.2020 і стягнення заявленої суми 33 563,25 грн., підлягає вирішенню з урахуванням такого.
До складових наведених витрат арбітражним керуючим включено: 
-          витрати на оплату канцелярії, послуг копіювання, мобільного зв`язку в сумі 4   200,00 грн.;
       -          витрати на оплату пального 26   968,85 грн.;
       -          витрати, пов`язані з оплатою послуг поштового зв`язку 2   394, 40 грн. (762,00+739,00+893,40).
Комітетом кредиторів, за результатами розгляду поданого звіту арбітражним керуючим Васильцовим А.А. в частині відшкодування витрат, прийнято рішення про визнання та схвалення суми 3   068,40 грн. (поштові витрати і канцтовари).
Господарським судом першої інстанції визнано підтвердженими витрати в сумі 3   552,40 грн. (поштові витрати, канцтовари та послуги ксерокопіювання), щодо іншого встановлено недоведеність необхідності та доцільності витрат на пальне, оплати послуг мобільного зв`язку і використання засобів поштового зв`язку з відправлення апеляційної скарги на ухвалу суду від 28.01.2020, в той час, як скаржником був не Васильцов А.А., а інша особа. Колегія суддів, проаналізувавши докази понесених витрат арбітражним керуючим Васильцовим А.А., дійшла висновку, що не всі надані докази є беззаперечними та підтверджують спрямованість заходів на реалізацію виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна боржника у заявлений період, що свідчить про правомірність висновку місцевого господарського суду про часткове визнання витрат в сумі 3   552,40 грн.
7.          Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, наведеного в апеляційній скарзі.
Посилання скаржників на безпідставність застосування у даній справі положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» спростовується змістом перехідних положень КУзПБ, наведених у п. 6 цієї постанови. 
Доводи щодо здійснення виплати винагороди за період 07.06.2018-30.11.2018 попередньому розпоряднику майна - В?язовченку А.М., не приймаються до розгляду через їх непов`язаність з предметом апеляційного оскарження, оскаржувана ухвала постановлена за наслідками надання оцінки діям (вимогам) іншої особи арбітражного керуючого за інший період.
Правова позиція у справі №917/150/18 від 02.06.2020, на яку посилаються скаржники, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали, відхиляється колегією суддів, оскільки законодавець покладає обов`язок щодо здійснення оплати послуг розпорядника майна в межах визначених строків як за положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», так і змістом КУзПБ, саме на заявника (ініціюючого кредитора), шляхом авансування коштів, чого в даній справі зроблено не було. Між тим, нормами законодавства про банкрутство не передбачено здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень у справі про банкрутство на безоплатній основі.
Колегія суддів приймає доводи скаржників щодо продовження ведення господарської діяльність боржником, що може бути джерелом виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, проте це не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в цілому, а свідчить про правомірність висновків суду під час надання правової оцінки можливості відшкодування заявлених витрат та виплату грошової винагороди за період 21.10.2019-28.01.2020.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Скаржниками не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили правомірність підстав своїх вимог, наведених в апеляційних скаргах.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
8.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, не отримали підтвердження і не спростовують висновків, викладених місцевим господарським судом в ухвалі від 16.02.2021.
9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної   скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.
10.           Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Іващука Олександра Анатолійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Труд» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 у справі №908/671/18 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 у справі №908/671/18 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню на підставі ч. 3 ст. 9 КУзПБ та ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.07.2021

Головуючий суддя                                                                       Л.М. Білецька  
Суддя                                                                                             Т.А. Верхогляд
Суддя                                                                                               Ю.Б. Парусніков