УХВАЛА

28 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  902/1106/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кібенко   О.   Р. - головуючого,   Кондратової   І.   Д., Стратієнко   Л.   В., 

розглянув матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2021 (суддя - Міліціанов Р.В.)
та   постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від   09.06.2021 (колегія суддів у складі: Олексюк Г.Є., Гудак А.В., Маціщук А.В.)
у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України")
до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"  (далі - Підприємство)
про стягнення 2 337 810,67 грн.
В С Т А Н О В И В:
1.          НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Підприємства, яким просило стягнути з відповідача 1   637   365,76   грн пені, 331   041,98 грн 3% річних та 369   402,93 грн інфляційних втрат.
2. Господарський суд Вінницької області рішенням від 11.03.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від   09.06.2021, частково задовольнив позов НАК "Нафтогаз України":
-          стягнув з Підприємства на користь НАК "Нафтогаз України" 491 209,73 грн пені, 331 041,98   грн 3% річних, 369 402,93 грн інфляційних втрат та 35 067,16 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору;
-          відмовив у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 1 146 156,03 грн пені. 
3.          Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди на підставі ст.   551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст.   233 Господарського кодексу України (далі - ГК) зменшили розмір пені на 70% - до 491 209,73 грн.
4.          Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, судами взяті до уваги наступні обставини:
-          основне зобов`язання виконане у повному обсязі;
-          загальний термін прострочення виконання основного зобов`язання не перевищує 10 місяців за окремим платежами; 
-          інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які задоволені судом;
-          пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення боргу та інфляційних втрат;
-          доказів, які б підтверджували ймовірність завдання чи наявність реальних збитків у позивача через неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань матеріали справи не містять.
5.          24.06.2021 НАК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду через Південно-західний апеляційний господарський суд з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021, в якій просить їх скасувати в частині відмови у позовних вимогах про стягнення неустойки в сумі 1 146 156,03 грн та ухвалити нове рішення в цій частині, яким вимоги задовольнити.
6.          Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з таких підстав.
7.          За змістом положень ст.   55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
8.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  
9.          Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).
10.          Згідно з п.   5 ч.   1 ст.   293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у п.   п.   1, 4 ч.   1 ст.   287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
11.          Звертаючись з касаційною скаргою, НАК "Нафтогаз України" посилається на порушення судами попередніх інстанцій ст.   233 ГК, ст.   551 ЦК та просить вказане рішення та постанову скасувати в частині відмови у позовних вимогах про стягнення неустойки в сумі 1 146 156,03 грн, вважаючи, що рішення та постанова в цій частині прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.
12.          НАК "Нафтогаз України" зазначає, що оскаржувані судові рішення суперечать висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №   908/1453/14, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16 зокрема, щодо надання переваги правам відповідача перед правами позивача.
13.          Зменшуючи розмір пені на 70%, суди попередніх інстанцій дослідили матеріали справи, проаналізуали причини прострочення відповідачем оплати поставленого газу та встановили, що  основне зобов`язання виконано у повному обсязі, загальний термін прострочення виконання основного зобов`язання не перевищує 10 місяців за окремим платежами та інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які задоволені судом.
14.          Верховний Суд відхиляє викладені у касаційній скарзі доводи про неврахування судами інтересів позивача та ненадання оцінки доказів щодо наявності чи відсутності збитків, оскільки вони не стосуються неправильного застосування судами норм матеріального права, а фактично є незгодою з висновками судів, які зроблені у справі, що переглядається, відповідно до встановлених конкретних обставин справи, що формують зміст спірних правовідносин.
15.          Водночас Верховний суд зазначає, що існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 23.10.2019 у справі № 917/943/18, від 29.10.2019 у справі № 904/5405/18, від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18, від 03.10.2019 у справі № 904/4285/18, від 10.10.2019 у справі № 909/636/16, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18, від 03.05.2018 у справі № 910/23417/16, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).
16. Зокрема, Верховний Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
17. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
18. Верховний Суд також дійшов висновку, що застосоване у ч.   3 ст.   551 ЦК та ст.   233 ГК словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №    917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).
19. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
20.          З огляду на те, що суд апеляційної інстанції правильно переглянув судове рішення у справі №   902/1106/19 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм ст.   233 ГК та ст.   551 ЦК у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з п.   5 ч.   1 ст.   293 ГПК.
21.          Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає залишенню без розгляду, оскільки суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст. ст. 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №   902/1106/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий   суддя                                                            О.   Кібенко

Судді                                                                                          І.   Кондратова

                                                                                          Л.   Стратієнко