ОКРЕМА ДУМКА
(спільна)
суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ступак О. В. та Гулейкова І. Ю.
 
справа № 0417/7776/2012
провадження № 61-5419св21
 
Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року змінено у частині вирішення вимог заяви про заміну сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Замінено стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 
від 26 листопада 2012 року у цивільній справі № 2/0417/4891/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку суми основного боргу за кредитним договором від 13 січня 2006 року № 8/206/840-К/610-А з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор».
 
Колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду змінюючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій виходила з того, що суди попередніх інстанцій не врахували, що до відкриття виконавчого провадження відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження триває з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Відповідно, можливо замінити лише стягувача чи боржника у виконавчому листі, при цьому відсутність виконавчого листа не може бути перешкодою у процесуальному правонаступництві стягувача, оскільки без процесуального правонаступництва правонаступник у матеріальних правовідносинах позбавлений можливості отримати виконавчий лист на виконання рішення суду та здійснити захист своїх порушених прав шляхом виконання рішення суду, а оскільки ТОВ «ФК «Омега Фактор» просило здійснити заміну сторони стягувача у виконавчому листі, проте виконавче провадження з виконання рішення суду не відкрито, а без вирішення судом питання про процесуальне правонаступництво стягувача товариство позбавлено можливості звернутися із заявою про видачу виконавчого листа.
 
Із наведеними висновками колегії суддів не погоджуємося, у зв`язку із чим, відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України, викладаємо окрему думку.
 
Встановлені судами обставини 
 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року у цивільній справі № 2/0417/4891/2012 позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 13 січня 2006 року № 8/2006/840-К/610-А у сумі 80 401,59 грн та сплачений судовий збір у сумі 804,02 грн.
 
На виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 
від 26 листопада 2012 року у справі № 2/0417/4891/2012 виконавчі листи не видавались.
 
04 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Омега Фактор» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно з додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги від 04 березня 2020 року.
 
Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло права кредитора, зокрема за кредитним договором від 13 січня 2006 року № 8/2006/840-К/610-А, який був укладений з ОСОБА_1 .
 
Застосовані норми права
 
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
 
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).
 
Згідно з статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження потрібно з урахуванням норм Закону № 1404-VIII.
 
Так, частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 
2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 
2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
З аналізу наведеного, можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
 
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
 
Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що під час розгляду справи в суді до ухвалення судового рішення, а також після ухвалення судового рішення, набрання ним чинності, та до видачі виконавчого листа, можливо замінити сторону у справі її правонаступником з підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
 
Якщо виконавчий лист видано, але виконавче провадження не відкрито, то відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі.
 
Якщо ж відкрито виконавче провадження, то, відповідно, здійснюється заміна сторони виконавчого провадження. Тобто у випадку відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження її правонаступником є безпідставною, так само, як і заміна стягувача чи боржника у виконавчому листі, який судом не видавався.
 
Близьких за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (провадження 
№ 12-48гс20). Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 зазначеної вище постанови).
 
Висновки за результатами розгляду справи 
 
У справі судами встановлено, що після ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року у справі 
№ 2/0417/4891/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 13 січня 2006 року № 8/2006/840-К/610-А у сумі 80 401,59 грн та відшкодування судового збору у сумі 804,02 грн виконавчі листи не видавались, відповідно, виконавче провадження не відривалось.
 
Рішення суду у справі № 0417/7776/2012 набрало законної сили 25 грудня 
2013 року. 
 
Із 25 грудня 2013 року первісний кредитор - АТ «КБ «Надра» до суду за видачою виконавчого листа не зверталося.
 
01 червня 2020 року, тобто більше ніж через 6,5 років, із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа звернулось ТОВ «ФК «Омега Фактор» як новий кредитор.
 
У своїй заяві, яка мала назву: «Заява про заміну сторони виконавчого провадження …», ТОВ «ФК «Омега Фактор» фактично просило: замінити стягувача у виконавчих листах виданих на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року у цивільній справі 
№ 2/0417/4891/12. 
 
Оскаржуваною ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 
від 04 вересня 2020 року, залишеною без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, заяву ТОВ «ФК «Омега Фактор» задоволено - замінено сторону виконавчого провадження.
 
Проте як встановлено судами, виконавчі листи на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року не видавались, відповідно, виконавче провадження не відкривалось, тому вважаємо, що у цій справі не підлягала заміні сторона виконавчого провадження, яке не відкривалось.
 
Колегія суддів, постановляючи рішення у цій справі та змінюючи оскаржувані рішення, визнала обґрунтованими доводи заявника ОСОБА_1 про вихід судів першої та апеляційної інстанцій за межі вимог заяви ТОВ «ФК «Омега Фактор» про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача, чим суди допустили порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства.
 
В цій частині погоджуємось із висновками колегії суддів.
 
Крім того, колегія, обґрунтовуючи необхідність зміни рішень судів попередніх інстанції, вказувала на таке.
 
Враховуючи, що виконавче провадження з виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року у цивільній справі № 2/0417/4891/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку суми основного боргу за кредитним договором від 13 січня 2006 року № 8/206/840-К/610-А у розмірі 80 401,59 грн та судових витрат не відкрито, товариство обґрунтовано звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.
 
Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що заміна стягувача у виконавчому листі не може бути здійснена, оскільки виконавчі листи суд не видавав.
 
Відхиляючи такі доводи касаційної скарги, суд застосував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Із відхиленням колегією суддів доводів касаційної скарги про те, що заміна стягувача у виконавчому листі не може бути здійснена, оскільки виконавчі листи суд не видавав, не погоджуємось з огляду на таке.
 
За змістом висновки Верховного Суду у справах № 2-а-3494/11 та у справі 
№ 804/536/18 про те, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, застосовні до цієї справи.
 
Ми також вважаємо, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого листа.
 
Водночас, у справі № 910/10031/13 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення документа до виконання.
 
Також, у справі № 5/128 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що відсутність виконавчого листа, у якому заявник просить здійснити заміну, унеможливлює здійснення такої заміни.
 
Отже, після видачі виконавчого листа і до відкриття виконавчого провадження здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі, після відкриття виконавчого провадження - заміна сторони виконавчого провадження.
 
Оскільки за обставинами цієї справи виконавчі листи не видавались, виконавче провадження не відкривалось, а з заявою про заміну процесуального правонаступника сторони, а саме: позивача АТ «КБ «Надра», ТОВ «ФК «Омега Фактор» не зверталось, тому вважаємо, що не підлягала заміні сторона стягувача у виконавчому листі, який не видавався.
 
Принцип дистозитивності цивільного процесу повинен застосовуватись і на стадії вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконання судових рішень.
 
З урахуванням неведеного вважаємо, що оскаржувані рішення підлягали скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви 
ТОВ «ФК «Омега Фактор».
 
Судді                                                                                          О. В. Ступак
 
                                                                                               І. Ю. Гулейков