ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року	Львів	Справа № 460/4981/20 пров. № А/857/4370/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Хобор Р.Б., Шинкар Т.І.,                    
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року, прийняте суддею Друзенко Н.В. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

                                                              встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про (надалі - УПСЗН виконавчого комітету Рівненської міської ради, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку та виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за період з 2018 по 2020 рік (включно) відповідно до чинного законодавства; зобов`язання здійснити перерахунок разової грошової допомоги до 05 травня за період 2018-2020 роки (включно) з врахуванням норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 року № 367-ХІV; зобов`язання здійснити виплату разової грошової допомоги до 05 травня за період 2018-2020 роки (включно) з врахуванням норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 року № 367-ХІV.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії щодо відмови в перерахунку та виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік з врахуванням норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 року № 367-ХІV. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є учасником бойових дій та має право на отримання допомоги до 5 травня.
З прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 12 Закону №3551-XII в редакції Закону №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частиною п`ятою якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Отже, виплата позивачу разової грошової допомоги у  2020 році у сумі 1390 гривень не відповідає статті 12 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання цієї допомоги у належному розмірі.
З приводу позовних вимог за 2018 - 2019 роки, суд зазначив, що перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року по справі №1-247/2018(3393/18), відтак саме з 2020 року у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
З приводу покликання відповідача на те, що виплату щорічної разової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики, суд зазначив, що відповідач є виконавчим органом Рівненської міської ради, який забезпечує впровадження норм загальнодержавної соціальної політики, соціальний захист населення міста та соціальне забезпечення соціально - вразливих верств населення, відтак, є органом, уповноваженим здійснювати таку виплату.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням УПСЗН виконавчого комітету Рівненської міської ради подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що нормативно - правовим актом, який регулює розміри та порядок виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році є постанова Кабінету Міністрів України №112  «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» .
Крім того, звертає увагу на те, що відповідач, як орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо здійснення перерахунку розміру щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.06.2017 року (а.с.12).
23.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня  за періоди з 2018 по 2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 (а.с.13-14).
Листом від 01.07.2020 року № І-1523 позивача повідомлено, що відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів Украйні в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2020 році учасникам бойових дій розмір допомоги складає 1390 грн. Відповідно до списків осіб, які мають право на одержання разової грошової допомоги від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позивач перебуває на обліку в управлінні з 2018 року, і йому як учаснику бойових дій нарахована та виплачена допомога в розмірі: за 2018 рік - 1265,00грн. (постанова КМУ від 14.03.2018 №170), за 2019 рік - 1295,00 грн. (постанова КМУ від 20.03.2019 №237).
Враховуючи викладене, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради немає повноважень щодо здійснення перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у 2020 році (а.с.16-17).
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази та застосував процесуальні норми.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України   позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач, зокрема, просить зобов`язати відповідачів здійснити перерахування та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2018-2020 роки у розмірі визначеному частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від   22 жовтня 1993 року № 3551-XII (надалі - Закон № 3551-XII).
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою 10.07.2020 року. Клопотання про поновлення строку для звернення до суду позивачем не заявлено.
Верховний Суд у постанові від 22.07.2021 року у справі № 420/718/21 зауважив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).
В цьому випадку, суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.
Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
В той же час, суд зауважує, що відповідно до статті 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, Законом № 3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.
При цьому, суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 року розглядаючи справу № 607/7919/17 зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з  30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за період 2018-2020 роки слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.
В той же час, до суду позивач звернувся 10.07.2020 року, тобто з пропуском строку визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Колегія суддів зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом за 2018-2019 роки, не заявивши клопотання про поновлення такого строку, та не навівши поважних та об`єктивних причин його пропуску.
Так, апеляційний суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення пропущеного строку.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відтак, враховуючи те, що позивач не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду,  колегія суддів приходить до висновку про залишення позовних за 2018-2019 роки без розгляду.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.07.2021 року у справі № 420/718/21.
З приводу позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, колегія суддів зазначає наступне. 
01 січня 1999 року набрав чинності  Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 367-XIV), яким   статтю 13 Закону № 3551-XII   доповнено частиною в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».
Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20   розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої   щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008   зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20   розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.

Згідно із підпунктом 5 пункту 63   розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин»   розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України   доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII  застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020   визнав таким, що не відповідає Конституції України   (є неконституційним), окреме положення пункту 26   розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України   у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що   Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин   Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020   відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-XII   у редакції   Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком
Водночас Кабінет Міністрів України у постанові № 112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої   Законом № 3551-XII, учасникам бойових дій  здійснюється у розмірі 1390 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою   статті 13 цього Закону.
Отже, на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII   і Постанова № 112.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 року (справа № 440/2722/20 з аналогічними цій справі правовідносинами) сформовано правовий висновок, що виходячи із визначених у частині четвертій   статті 7 КАС України   загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни   у 2020 році слід застосовувати не Постанову № 112, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу. 
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що  разова грошова допомога   до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися  учасникам бойових дій у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII   у редакції   Закону № 367-ХІV, відтак в цій частині оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Покликання апелянта на те, що останній як орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо здійснення та перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у  2020 році колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.
Підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII.
Відповідно до Положення про Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням Рівненської міської ради 25.01.2019 року №3889, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради /надалі - Управління/ є виконавчим органом Рівненської міської ради, який забезпечує впровадження норм загальнодержавної соціальної політики, соціальний захист населення міста та соціальне забезпечення соціально-вразливих верств населення.
До головних завдань Управління належить, зокрема забезпечення реалізації на території міста державної політики у сфері соціального захисту населення, призначення та виплата соціальної допомоги, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та пільг відповідно до законодавства України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 року у справі № 440/2722/20 визнала  обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.
Врешті обґрунтування апеляційної скарги не спростовує мотивів суду першої інстанції наведених в судовому рішенні та не складають підстави для його скасування в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги за 2018-2019 роки слід залишити без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, в решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

                                                       постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у справі № 460/4981/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 - 2019 роки та зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 - 2019 роки з врахуванням норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 року № 367-ХІV та прийняти в цій частині постанову, якою вказані позовні вимоги залишити без розгляду. 
В решті Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 12.08.2021 року.