Справа № 438/552/20                                Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М. 
Провадження № 22-ц/811/418/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 77

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М., 
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Івасюти М.В.
з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Романського С.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника міського голови м.Борислава Львівської області  ОСОБА_2 - адвоката Сливки Василя Васильовича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м.Борислава Львівської області Яворського Ігоря Романовича, першого заступника міського голови м.Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради Садлівського Романа Станіславовича, фінансового управління Бориславської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бориславська міська рада Львівської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_2, першого заступника міського голови м. Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_5, фінансового управління Бориславської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бориславська міська рада Львівської області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03 липня 2018 року між ним, ОСОБА_1 та начальником фінансового управління Бориславської міської ради ОСОБА_3 (як Органом управління майном) укладено контракт з керівником комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради на період з 03.07.2018 по 02.07.2023 рр. На підставі вказаного контракту та його заяви цього ж дня міський голова м. Борислава Львівської області ОСОБА_2 прийняв розпорядження № 175-р «Про призначення ОСОБА_1 на посаду директора КНП «ЦМЛ м.Борислава».
09 квітня 2020 року його разом з головним бухгалтером КНП «ЦМЛ м.Борислава» ОСОБА_4 викликали в Бориславську міську раду, де начальник фінансового управління Бориславської міської ради ОСОБА_3 зачитав йому довідку про результати перевірки від 09.04.2020 № 03-13/209 (копію якої видали на руки) та подання начальника фінансового управління від 08.04.2020 № 01-35/206 (копію якого видали на руки), а в подальшому без надання можливості надати будь-які пояснення зачитали та озвучили розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_2 від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради». Із зазначеного розпорядження йому стало відомо, що його звільнено з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» з 10 квітня 2020 року та розірвано з 09 квітня 2020 року контракт з керівником комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради від 03.07.2018. Копію Розпорядження міського голови про його звільнення йому не вручили та не видали на руки.
Незаконні, необґрунтовані та протиправні дії місцевої влади по відношенню до нього та його роботи призвели до необхідності його звернення до сімейного лікаря з метою отримання відповідної медичної допомоги та подальшого лікування. Відповідно з 09 квітня 2020 року він перебував на лікарняному (на листку непрацездатності).
З повним текстом розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_2 від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради» позивач ознайомився 17 квітня 2020 року, лише після того як його представник звернувся із запитом і отримав відповідний лист-відповідь з додатками від 16.04.2020 № 323/01. 
Крім того, 21 квітня 2020 року йому стало відомо також про наявність розпорядження в.о. міського голови, першого заступника міського голови ОСОБА_5 від 16 квітня 2020 року № 111-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава», яким, на його думку, внесено суттєві зміни, проте, з яким його теж не було ознайомлено.
На виконання розпорядження міського голови про звільнення позивача з посади, КНП «ЦМЛ м. Борислава» за підписом в.о. директора ОСОБА_6 10 квітня 2020 року видало наказ № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 », а також наказ № 93-к «Про надання відпустки, замісництва, перевести», якими позивача, як директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» звільнено з 10 квітня 2020 року згідно умов пп. 9 п. 23 розділу V «Внесення змін і доповнень до контракту та припинення його дії» контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «ЦМЛ м. Борислава» БМР від 03 липня 2018 року та переведено з 10 квітня 2020 року на 0,5 ставки лікаря-ортопед-травматолога травматологічного відділення без його згоди та в час його перебування на лікарняному, що суперечить нормам діючого законодавства.
Вважає, що лише Орган управління майном, тобто фінансове управління Бориславської міської ради, з яким було укладено контракт 03.07.2018 року, мало право до закінчення строку дії контракту звільняти з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» у випадку порушення ним вимог закону та/або умов контракту, а не міський голова м. Борислава ОСОБА_2 . Виходячи з цього, дії міського голови м. Борислава ОСОБА_2 щодо звільнення його з посади є незаконними та такими, що вчинені з перевищенням повноважень.
Крім того, вказує на те, що контракт укладено з Органом управління майном (Фінансовим управлінням Бориславської міської ради) 03.07.2018 згідно Типової форми контракту, яка була затверджена постановою КМУ від 16.10.2014 р. № 642 (але втратила чинність 31.08.2019 р.), і передбачала обов`язок у Керівника КНП погоджувати з Органом управління майном укладення договорів на суму понад 100 тис. грн та відповідно підставу для розірвання з ініціативи Органу управління майном контракту з керівником КНП та звільнення керівника КНП з посади директора до закінчення строку дії контракту за невиконання цього обов`язку. У той же час, у Типовій формі контракту, яка затверджена постановою КМУ від 21.08.2019 р. № 792, і набрала чинності 31.08.2019 р. (і на яку в тому числі посилався в своїх незаконних розпорядженнях міський голова, як підставу звільнення) вже відсутній (не передбачений) обов`язок у керівника КНП погоджувати з Органом управління майном укладення договорів на суму понад 100 тис. грн.. та відповідно відсутня (не передбачена) підстава для розірвання з ініціативи Органу управління майном контракту з керівником КНП та звільнення керівника КНП з посади директора до закінчення строку дії контракту за укладення керівником КНП договорів на суму більше 100 тис. грн. без погодження з органом управління майном.
В серпні 2020 року він звернувся також з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу. Вказану цивільну справу було об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом позивача, поданим у квітні 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2020 року він отримав Наказ КНП «ЦМЛ м. Борислава № 105-к від 24.04.2020 року «Про зміни до наказу від 10.04.2020 року № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 », який вважає незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що зі змістом вказаного наказу не був ознайомлений, про його наявність його ніхто не повідомляв, копія наказу йому не вручалась та не скеровувалась, крім того, такий наказ прийнято під час його перебування на лікарняному.
Прийняття, підписання і видача в.о. директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» ОСОБА_6 такого наказу через два тижні після звільнення його з посади не передбачено КЗпП України, іншими нормативно-правовими актами України, положеннями Статуту КНП «ЦМЛ м. Борислава чи умовами укладеного між ним та Фінансовим управлінням Бориславської міської ради контракту від 03.07.2018 р.
Звертає увагу суду на те, що таким наказом внесено суттєві зміни до наказу від 10.04.2020 р. № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та викладено його в зовсім іншій редакції.
З урахуванням викладеного, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_2 № 106-р від 09 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради»; визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_2 № 106-р від 09 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава»; визнати незаконним та скасувати видане в.о. міського голови, першим заступником міського голови м. Борислава Львівської області ОСОБА_5 розпорядження міського голови № 111-р від 16 квітня 2020 року «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава»; визнати незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради № 91-к від 10.04.2020р. «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнати незаконним та скасувати п.п.1 п.3 наказу комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради № 93-к від 10.04.2020 р. «Про надання відпустки, замісництва, перевести»; поновити, його, ОСОБА_1 , на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради з 10 квітня 2020 року; стягнути з комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по дату прийняття судом рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради та в частині стягнення з комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середнього заробітку за один місяць; визнати незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради № 105-к від 24.04.2020 р. «Про зміни до наказу від 10.04.2020 р. № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасувати Розпорядження міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_2 №106-р від 09 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м.Борислава».
Визнано незаконним та скасувати видане в.о. міського голови, першим заступником міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_5, Розпорядження міського голови №111-р від 16 квітня 2020 року «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року №106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м.Борислава».
Визнано незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради №91-к від 10.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасувати п.п.1 п.3 наказу комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради №93-к від 10.04.2020 «Про надання відпустки, замісництво, перевести».
Визнано незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради №105-к від 24.04.2020 «Про зміни до наказу від 10.04.2020 року №91-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради з 10 квітня 2020 року.
Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради (ід.код 20763591) в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 10.04.2020 по дату ухвалення рішення - 20.11.2020) в розмірі 122871,87 (сто двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят одна) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_2 - адвокат Сливка Василь Васильович.
В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що судом встановлено, що позивача було звільнено з роботи у період його тимчасової непрацездатності, відтак судовий орган встановивши порушення гарантії ч. 3 ст. 40 КЗпП України, повинен самостійно усунути такі порушення шляхом зміни дати звільнення позивача на перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.
Також стверджує, що встановлення факту порушення умов контракту є самостійною, достатньою та безумовною підставою для розірвання такого контракту та звільнення відповідної особи.
29 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу представника міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_2 - адвоката Сливки Василя Васильовича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2020 року. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
У судове засідання 09 серпня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи міський голова м.Борислава Львівської області Яворський Ігор Романович, перший заступник міського голови м.Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради Садлівський Роман Станіславович, фінансове управління Бориславської міської ради, комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.
Від представника міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_2 - адвоката Сливки Василя Васильовича 09 серпня 2021 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває на лікарняному.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Романського С.І., на заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулося в період його тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням, що є неприпустимим; наказу (розпорядження) про звільнення позивача відповідачем не видавалося. Для належного захисту прав позивача, судом вказані накази визнано незаконними та скасовано. Враховуючи наявність підстав для поновлення позивача на роботі, судом стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 03 липня 2018 року начальник фінансового управління Бориславської міської ради Петрів Ю.І. (Орган управління майном) та ОСОБА_1 уклали контракт з керівником комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради.
Згідно п. 1 контракту керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію комунального некомерційного підприємства «ЦМЛ м. Борислава» Бориславської міської ради здійснювати поточне управління (керівництво) закладом, у тому числі забезпечувати належний рівень медичного обслуговування населення, ефективну діяльність закладу, раціональне використання і збереження закріпленого за закладом майна, раціональний добір кадрів, створювати умови для забезпечення належного рівня медичного обслуговування населення, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника.
Відповідно до п. 22 контракту, дія цього контракту припиняється: 1) із закінченням строку, на який його укладено; 2) за згодою сторін; 3) з ініціативи Органу управління майном до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 КЗпП України та цим контрактом 4) з інших підстав, передбачених законодавством та/або цим контрактом.
У відповідності до п.п. 9 п. 23 контракту, цей контракт може бути розірваний, а Керівник звільнений з посади з ініціативи Органу управління майном до закінчення строку дії контракту у разі здачі в оренду майна, закріпленого за закладом, та укладення договорі комерційної концесії, спільної діяльності, купівлі - продажу, кредитних договорів на суму, що перевищує 100 тисяч гривень, а також договорів підряду на суму, що перевищує 1 млн. гривень, без отримання письмової згоди Органу управління майном.
Розпорядженням міського голови Бориславської міської ради Львівської області І.Р. Яворського від 03 липня 2018 року № 175-р призначено ОСОБА_1 з 03 липня 2018 року на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради на умовах контракту на п`ять років, з 03 липня 2018 року до 02 липня 2023 року, в порядку переведення з центральної міської лікарні.
Наказом директора КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради № 1-к, відповідно до вказаного вище розпорядження міського голови, призначено Головчака В.С. на посаду директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» Бориславської міської ради на умовах контракту на п`ять років, з 03.07.2018 до 02.07.2023, в порядку переведення з ЦМЛ.
03 квітня 2020 року начальник фінансового управління Бориславської міської ради Львівської області звернувся із листом до міського голови щодо утворення робочої групи для проведення перевірки окремих питань КНП «ЦМЛ м. Борислава».
Розпорядженням міського голови Бориславської міської ради ОСОБА_2 від 03.04.2020 № 101-р утворено робочу групу для проведення перевірки окремих питань КНП «ЦМЛ м. Борислава» та доручено провести перевірку з наступних питань: дотримання вимог п. 14 та п. 15 розділу ІІІ «Умови та матеріальне забезпечення керівника» контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «ЦМЛ м. Борислава» БМР від 03.07.2018 (зі змінами внесеними додатковою угодою від 27.01.2020 № 1); дотримання вимог пп.9 п. 23 розділу V «Внесення змін і доповнень до контракту та припинення його дії» контракту. Перевірку провести з 03 квітня 2020 року по 08 квітня 2020 року за період 2019 року, січень-березень 2020 року, до 10 квітня подати довідку про результати перевірки.
09 квітня 2020 року начальник фінансового управління БМР Ю. Петрів звернувся до міського голови ОСОБА_2 із поданням № 01-35/206, в якому просив винести розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» БМР, у зв`язку з порушенням останнім умов контракту, зокрема щодо укладення договорів на суму, що перевищує 100 тис. гривень без письмової згоди органу управління майном та нарахування і виплати йому премій без погодження з органом управління майном.
Детальний опис порушень директором КНП «ЦМЛ м. Борислава» Бориславської міської ради, ОСОБА_1 умов контракту зафіксовано у довідці від 09.04.2020 № 03-13/209, складеній головним спеціалістом відділу доходів І. Миськів, головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку і звітності Л. Приріз. 
Згідно вказаної довідки встановлено, що керівнику КНП «ЦМЛ м. Борислава» БМР ОСОБА_1 у 2019 році виплачено: у червні 2019 року - 31 044,06 грн. - премія в розмірі трьох посадових окладів без погодження з Органом управління майном; у грудні 2019 року - 31 044,06 грн. - премія в розмірі трьох посадових окладів без погодження з Органом управління майном. Крім того, у грудні 2019 року виплачено щомісячну доплату в сумі 21 166,00 грн. за рахунок коштів, що надійшли як плата за Договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (даний вид доплати не передбачений умовами контракту та додаткової угоди до нього). Доплати за рахунок коштів, що надійшли як плата за Договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій ОСОБА_1 отримав і у 2020 році, загальна сума доплат за січень - березень 2020 року складає 53 687,79 грн.
Вказаною довідкою встановлені також порушення ОСОБА_1 пп. 9 п. 23 розділу V «Внесення змін і доповнень до контракту та припинення його дії» контракту щодо укладення договорів на суму, що перевищує 100 тис. гривень без погодження з Органом управління майном, зокрема у 2019 році укладено 22 таких договори, а у першому кварталі 2020 року - 9 договорів.
Пунктом 1 розпорядження міського голови Бориславської міської ради ОСОБА_2 від 09 квітня 2020 року № 106-р звільнено ОСОБА_1 з 09 квітня 2020 року із займаної посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради, згідно пп. 9 п. 23 розділу V «Внесення змін і доповнень до контракту та припинення його дії» контракту з керівником КНП «ЦМЛ м. Борислава» БМР від 03 липня 2018 року. Підстава: подання начальника фінансового управління БМР Львівської області Ю. Петріва від 09 квітня 2020 року № 894-3/20. Згідно з пунктом 2 даного розпорядження, контракт з керівником КНП «ЦМЛ м. Борислава» БМР від 03 липня 2018 року розірвати з 09 квітня 2020 року.
Згідно акту відмови від надання пояснень від 09.04.2020, складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_1 09 квітня 2020 року відмовився від надання письмових пояснень, проте зазначив, що вони будуть надані пізніше, після консультації з юристом.
Розпорядженням в.о. міського голови, першого заступника міського голови Бориславської міської ради Р. Садлівського від 16 квітня 2020 року № 111-р, у зв`язку з допущеними описками, внесено зміни до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава», а саме: в констатуючій частині розпорядження замість слів «довідки про результати перевірки № 03-13/125 від 09.04.2020 р., подання начальника фінансового управління № 894-3/20 від 09.04.2020 р.» читати «довідки про результати перевірки від 09 квітня 2020 року № 03-13/209, подання начальника фінансового управління від 09 квітня 2020 р. № 01-35/206 (вхідний від 09 квітня 2020 року № 894-3/20); в абзаці 2 пункту 1 розпорядження замість слів «Підстава: подання начальника фінансового управління Бориславської міської ради Львівської області Ю. Петріва від 09 квітня 2020 року № 894-3/20» читати «Підстава: подання начальника фінансового управління Бориславської міської ради Львівської області Ю. Петріва від 09 квітня 2020 року № 01-35/206 (вхідний від 09 квітня 2020 року № 894-3/20).
Наказом в.о. директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» Бориславської міської ради ОСОБА_6 від 10.04.2020 № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з 10 квітня 2020 року із займаної посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради, згідно умов пп. 9 п. 23 розділу V «Внесення змін і доповнень до контракту та припинення його дії» контракту з керівником КНП «ЦМЛ м. Борислава» БМР від 03 липня 2018 року. Підстава: розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради». Контракт з керівником розірвано з 09 квітня 2020 року. Зобов`язано бухгалтерію провести розрахунок.
Наказом в.о. директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» Бориславської міської ради ОСОБА_6 від 10.04.2020 № 93-к «Про надання відпустки, замісництва, перевести» ОСОБА_1 директора КНП «ЦМЛ м.Борислава» Бориславської міської ради переведено з 10.04.2020 на 0,5 ставки лікаря-ортопед-травматолога травматологічного відділення з оплатою згідно штатного розпису. Підстава: наказ від 10.04.2020 № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору
Як роз`яснено в абзаці першому та другому пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.  Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 185/4228/18 (провадження № 61-439св20).
В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів", згідно із яким вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.  Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП).
Відповідно до частин першої, шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.
Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.
Згідно з пунктом 8 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.
За наведених обставин, установивши, що настала подія, яка зумовила наслідки, визначені підпунктом «9» пункту 23 контракту від 03.08.2018 року, укладеного між сторонами, а саме у разі здачі в оренду майна, закріпленого за закладом, та укладення договорі комерційної концесії, спільної діяльності, купівлі - продажу, кредитних договорів на суму, що перевищує 100 тисяч гривень, а також договорів підряду на суму, що перевищує 1 млн. гривень, без отримання письмової згоди Органу управління майном, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість звільнення позивача (припинення з ним трудового договору) на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, органом, який наділений відповідними повноваженнями на вирішення цього питання. При цьому, таке рішення прийнято цим органом у відповідності до вимог чинного законодавства та положень статуту відповідача.
Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що у порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України його було звільнено з роботи в період його тимчасової непрацездатності.
На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 було надано первинний листок непрацездатності серії АДХ № 834989, виданий 09 квітня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого останній звільнений від роботи з 09.04.2020 до 13.04.2020; з 14.04.2020 до 17.04.2020; з 18.04.2020 до 27.04.2020; з 28.04.2020 до 07.05.2020; продовжує хворіти, а згідно листка непрацездатності серії АДО № 991821 (продовження листка № 834989), виданого 08 травня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від роботи з 08.05.2020 до 15.05.2020; з 16.05.2020 до 25.05.2020; з 26.05.2020 до 29.05.2020; стати до роботи 30.05.2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених ст. 41 КЗпП України (ч. 3 цієї норми).
Трудове законодавство встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.
Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення зазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
У рішенні Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року у справі № 6-р(ІІ)/2019, Другий сенат Конституційного Суду України визнав положення частини третьої статті 40 КЗпП України такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).
Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно інших категорій.
Таким чином, положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини, а тому звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності є порушенням гарантованого законодавством права особи на працю та не може бути визнано законним і правомірним.
У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої статті 40 КЗпП України). Гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору (договору контракту) з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки».
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 522/3410/15-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16, від 11 червня 2020 року у справі № 481/1043/17, від 08 липня 2020 року у справі № 752/11686/18, від 29 липня 2020 року у справі № 305/1229/18.
Отже, працівник не може бути звільнений у період непрацездатності, працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у перший день після закінчення періоду непрацездатності.
Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором, або за відсутності підстав для звільнення.
У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника на роботі немає.
У зв`язку з наведеним, враховуючи відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки його обґрунтовано звільнено з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, підставі передбаченій контрактом, а єдиною невідповідністю є неправильне визначення дати звільнення, оскільки у цей день він перебував на лікарняному, колегія суддів доходить висновку про необхідність змінити дату звільнення з 09 квітня 2020 року на 30 травня 2020 року.
При цьому, у зв`язку зі зміною дати звільнення, період з 09 квітня 2020 року на 30 травня 2020 року не може вважатися вимушеним прогулом, який підлягає оплаті середнім заробітком, оскільки за цей період позивачу виплачуються кошти, а саме допомога по тимчасовій непрацездатності.
З огляду на те, що звільнення позивача відбулося без порушення вимог трудового законодавства, не підлягають задоволенню, як похідні, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Оскільки обставини справи встановлені судом першої інстанції не повно, допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, а саме, слід змінити дату звільнення позивача, в іншій частині позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції і відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі, слід змінити розподіл судових витрат, так як позивач звільнений від сплати судового збору за ці позовні вимоги, тому витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь міського голови м.Борислава Львівської області в сумі 7567 грн 20 коп.
Суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції і відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тому слід змінити розподіл судових витрат, стягнути з ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції на користь міського голови м.Борислава Львівської області в сумі 1843 грн. 09 коп.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу представника міського голови м.Борислава Львівської області ОСОБА_2 - адвоката Сливки Василя Васильовича - задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 до міського голови м.Борислава Львівської області Яворського Ігоря Романовича, першого заступника міського голови м.Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради Садлівського Романа Станіславовича, фінансового управління Бориславської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бориславська міська рада Львівської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволити частково.
Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, з 09 квітня 2020 року на 30 травня 2020 року.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції на користь міського голови м.Борислава Львівської області у розмірі 7567 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції на користь міського голови м.Борислава Львівської області у розмірі 1843 грн. 09 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 17.08.2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.