ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5050/20                                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В. В.,
                                     суддів: Ганечко О. М., Василенка Я. М.,
                                        за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просила:
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-066-000250210 від 23 травня 2016 року відповідно до внесених Уповноваженою особою гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Михайлівський" Волковим О.Ю. змін і доповнень до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в  повному обсязі.  
Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві та стосуються того, що всупереч відомостям, наданим відповідачем, ОСОБА_1 не виплачено відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський", а відтак вона має право отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до п. 1 ч.2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 , як вкладником та Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", як банком, 23 травня 2016 року укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-066-000250210, згідно якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти вкладника в сумі 170 523, 41 грн. строком на 14 днів з можливістю автоматичної пролонгації та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , зобов`язуючись при цьому сплачувати вкладнику проценти за користування коштами.
Суму вкладу в розмірі 170 523, 41 грн. при укладенні договору внесено позивачем через касу банку на рахунок № НОМЕР_1 за квитанцією від 23 травня 2016 року з призначенням платежу: "Залучення коштів на депозит згідно договору 980-066-000250210 від 23.05.2016".
Правлінням Національного банку України 23 травня 2016 року прийнято Постанову №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних".
На підставі постанови №14/БТ Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №812 від 23 травня 2016 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Відповідним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць: з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року включно, на цей період призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Михайлівський" визначені, зокрема, статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному спеціалісту з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №991 від 13 червня 2016 року строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" продовжено з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року.
Правлінням Національного банку України 12 липня 2016 року прийнято рішення №124-рш про відкликання ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".
На підставі рішення №124-рш в той же день Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року та делегування повноважень ліквідатора банку". Цим рішенням призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному спеціалісту з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.
Згідно повідомлення на сайті Фонду від 05 вересня 2016 року рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський". Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу з 05 вересня 2016 року.
20 липня 2016 року через відділення ПАТ "Банк Михайлівський" позивач подала Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю.П. заяву про надання інформації про рух коштів і стан її рахунків (вх.№20.07.2016-1238/ЗГЗ/1).
Зважаючи на відсутність виплат 20 липня 2016 року позивачем через канцелярію відділення ПАТ "Банк Михайлівський" на ім`я відповідача також було подано звернення (вх. №20.07.2016-124/ЗГЗ/1) з запитом, щодо з`ясування до якого переліку рахунків згідно частини 24 статі 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на яких підставах і в яких розмірах включено суми відшкодування на її користь, а також з вимогою про включення відповідних сум до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, та реєстру відшкодувань вкладникам. Аналогічний запит подано позивачем відповідачу 03 серпня 2016 року (вх. №03.08.16/27-ЗГ2).
18 серпня 2016 року у відділенні банку позивачу вручено відповідь №3г3/1388 від 08 серпня 2016 року за підписом представника відповідача за довіреністю Гайдаренко О.В .
З неї вбачається що виплату коштів за депозитним рахунком позивача № НОМЕР_1 тимчасово обмежено "на строк до шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку". При цьому, представник відповідача послався як на правову підставу таких дій на статтю 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26 травня 2016 pоку, яким затверджено Порядок виявлення правочинів, що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення.
Зазначені правовідносини були предметом судового розгляду у справі №826/16818/16, за результатом якої Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято рішення від 12 лютого 2018 року, яким визнано протиправним наказ УО ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" щодо продовження перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури банку; визнано протиправними дії УО ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" щодо обмеження виплат ОСОБА_1 та бездіяльність уповноваженої особи Фонду з невключення інформації щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-066-000250210 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язано УО ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якими включити до цього переліку інформацію щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-066-000250210 від 23 травня 2016 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі №826/16818/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без змін.
На виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 включено до вказаного переліку.
11 вересня 2019 року позивачем отримано поштове відправлення з відповіддю Фонду за підписом директора-розпорядника Радухи Н.Є. №34-036-14868/19 від 28 серпня 2019 року, якою повідомлено, що за звітністю Фонду, позивачем отримано гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами, відкритими в ПАТ "Банк "Михайлівський", у повному обсязі 27 липня 2016 року - 38333,06 грн., 01 лютого 2017 року - 161666,94 грн. через установу банку-агента Фонду ПАТ "Альфа-Банк".
Позивач, вважаючи, що після виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року їй не виплачено позивачу гарантовану суму коштів, звернулася з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування, що підтверджується витягом зі списку вкладників ПАТ "Банк "Михайлівський", яким виплачено суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за загальним реєстром за період з 14 липня 2017 року по 31 березня 2020 року.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 (двісті тисяч) гривень.
У відповідності до статті 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Також статтею 27 Закону встановлено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
- перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої етап і 26 цього Закону;
- переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
- перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу підстав, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.
Законодавство не покладає обов`язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку рахунків вкладників.
Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування.
Отже, Загальний реєстр не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування.
Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права (стаття 3 Закону), то в силу приписів статті 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчинити їх передчасно (безпідставно).
Тобто, під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку.
Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.
Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).
Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.
Таким чином, повноваження щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, та визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на Уповноважену особу Фонду.
Порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі Положення № 14).
З приписів статей 26, 27 та 48 Закону та Розділів III і IV Положення № 14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000,00 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.
Правова позиція ОСОБА_1 обґрунтована тим, що незважаючи на те, що відповідно до опублікованої інформації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплати гарантованої суми вкладникам через банки - агенти розпочалися 15 липня 2016 року, вона, звернувшись до відповідача про включення його до переліку вкладників, дізнався, що виплати коштів тимчасово обмежено строком до шести місяців, у зв`язку із проведенням перевірки правочинів, та надалі кошти за вкладом не отримала.
Оцінюючи обгрунтованість тверджень апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання вказаного обов`язку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано докази на підтвердження того, що позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування, що підтверджується витягом зі списку вкладників ПАТ "Банк "Михайлівський", яким виплачено суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за загальним реєстром за період з 14 липня 2017 року по 31 березня 2020 року, а саме: 27 липня 2016 року у розмірі 38 333,06 грн. та 01 лютого 2017 року у розмірі 161 666,94 грн. (разом 200 000,00 грн.).
Таким чином, відповідно до приписів Закону Фонд гарантування виконав свій обов`язок в повному обсязі перед позивачем, на підтвердження чого надав список вкладників, за яким можливо встановити факт виплати позивачу коштів за вкладом.
Натомість ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи в судове засідання не з`явилась та жодних доказів, які б могли підтвердити її посилання щодо неотримання коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-066-000250210 від 23 травня 2016 року, не надала.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сукупність обставин, на які вказує позивач, та які були підставою позову є лише суб`єктивними твердженнями ОСОБА_1 , які не підтверджені жодними доказами, а відтак відхиляються колегією суддів та не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, позаяк апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. 
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко

Повний текст виготовлено 21.07.2021.