ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3911/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,  секретар судового засідання - Солодкова К.А., за участю представника позивача – Кріск М.В., представника відповідача – Колодка Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року в адміністративній справі №160/3911/21  (суддя у 1 інстанції Сидоренко Д.В.) за позовом   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   до   Головного управління ДПС у Дніпропетровській області       про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1  звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №0018141305 від 04.06.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та залишено позов без розгляду на підставі п. 8  ч.1    ст.240 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, згідно з якою просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За приписами ч.2     ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3     ст.122 КАС України     встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного  суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.  
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Згідно з висновками Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.
Пунктом 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується:
-          днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті (пп. 56.17.1.);
-          днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги (пп.56.17.2.);
-          днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (пп.56.17.3.);
-          днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (пп.56.17.3-1.);
-          днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались (пп.56.17.5.).
Залишаючи без розгляду вказаний позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №0018141305 від 04.06.2019 року.
Так, на скаргу позивача контролюючим органом було прийнято рішення від 20.08.2019р. №39960/6/99-99-11-05-01-25, яким скаргу залишено без задоволення а  податкове повідомлення-рішення №0018141305 від 04.06.2019 року – без змін.
Рішення про результати розгляду скарги від 20.08.2019р. №39960/6/99-99-11-05-01-25 направлене 20.08.2019р. позивачу за податковою адресою: АДРЕСА_1 , проте 20.09.2019р. конверт разом з рішенням повернувся з причини “За закінченням терміну зберігання”.
Враховуючи те, що рішенням про результати розгляду скарги від 20.08.2019р. №39960/6/99-99-11-05-01-25 надіслано за податковою адресою позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення і повернуто без вручення, суд першої інстанції дійшов висновку, що  вказане рішення вважається врученим позивачу 20.09.2019р., а  відповідно зазначена дата і є днем закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №0018141305 від 04.06.2019 року. За таких обставин позивач звертаючись з цим позовом до суду 16.03.2021 року пропустив місячний строк звернення до суду, який відраховується від  20.09.2019р.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини 1    статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою    статті 6 КАС України    передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів»    встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до    статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»    суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так,  Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод    у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями ч.5    ст.5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Як визначено у    статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не надав оцінку всім доводам позивача щодо підстав пропуску строку звернення з адміністративним позовом, зокрема, що в електронному кабінеті платника податків інформація про результати розгляду скарги була відображена лише в квітні 2021 року, що підтвердив представник відповідача у судовому засіданні. 
Виходячи з норм    Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що повертаючи адміністративний позов, суд дійшов передчасного висновку, оскільки не надано оцінку всім доводам позивача щодо підстав пропуску звернення з цим позовом до суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 320    КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст.    243,    250,  315,  320,  321,  325 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року в адміністративній справі №160/3911/21  - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року в адміністративній справі №160/3911/21 - скасувати та справу направити для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11.08.2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до    ч. 2  ст. 328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.   

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко