УХВАЛА

18 серпня 2021 року  
Київ
справа №380/142/20
адміністративне провадження №К/9901/22432/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Шарапи В.М.,     перевіривши касаційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України
на рішення     Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року     та постанову     Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року
у справі     № 380/142/20
за позовом     Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС)
до     Львівської міської ради,
треті особи     Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості», Міністерство культури та інформаційної політики України, Міністерство розвитку громад та територій України, 
про     визнання протиправною та скасування ухвали,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року залишено без руху з підстав, передбачених статтею 330 КАС України, та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.
22 червня 2021 року до суду надійшли додаткові матеріали, з яких убачається, що скаржником виконано вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху та усунуто зазначені в ній недоліки.
Як убачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є визнання протиправним та скасування ухвали Львівської міської ради від 19 вересня 2019 року № 5476 «Про затвердження детального плану території у районі пл. Ринок».
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо     суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме положень статей 19, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), пункти 2, 4, 5, 10 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2011 року № 555 (далі - Порядок №     555), у зв`язку з чим дійшли необґрунтованого висновку, зокрема, про те, що детальний план території не належить до документації, що може та має погоджуватись Комітетом всесвітньої спадщини ЮНЕСКО чи іншими органами охорони культурної спадщини, оскільки не є проектом містобудівних перетворень, зокрема, не має ознак нового будівництва.
Скаржник зазначає, що суди, при прийнятті оскаржуваних рішень не врахували низку висновків Верховного Суду щодо застосування вищезазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах стосовно затвердження детального плану території, висловлених, зокрема, у постановах від 10 липня 2018 року у справі №     369/7675/14-а, від 14 серпня 2018 року у справі №     695/725/15-а, від 19 червня 2019 року у справі №     815/1884/18, від 31 липня 2019 року у справі №     466/1264/18, від 20 грудня 2019 року у справі №     520/14995/16-а, від 13 березня 2020 року у справі №     320/6466/18, від 09 квітня 2020 року у справі №     807/150/16, від 15 квітня 2020 року у справі №     702/1384/16-а.
До того ж, скаржник звертає увагу на те, що судами не враховано висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №     559/827/16-а про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. 
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статей 19, 21 Закону № 3038-VI, пунктів 2, 4, 5, 10 Порядку 555, а також необхідності врахування при вирішенні спірних правовідносин висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 10 липня 2018 року у справі №     369/7675/14-а, від 14 серпня 2018 року у справі №     695/725/15-а, від 19 червня 2019 року у справі №     815/1884/18, від 31 липня 2019 року у справі №     466/1264/18, від 20 грудня 2019 року у справі №     520/14995/16-а, від 13 березня 2020 року у справі №     320/6466/18, від 09 квітня 2020 року у справі №     807/150/16, від 15 квітня 2020 року у справі №     702/1384/16-а та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №     559/827/16-а.
Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Львівської обласної організації Національної спілки художників України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 380/142/20 за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС) до Львівської міської ради, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості», Міністерство культури та інформаційної політики України, Міністерство розвитку громад та територій України,  про визнання протиправною та скасування ухвали.
2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного справу № 380/142/20.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи строк     до 08 вересня 2021 року     для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя -доповідач                                                                                          Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                         В.М. Шарапа
                                                                                                              Н.В. Коваленко