ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року	Львів	Справа № 344/17884/20 пров. № А/857/11209/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р., Мікули О.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року, прийняте суддею Польською М.В. в м.івано-Франківську, о 11 годині 43 хвилині, в частині стягнення судових витрат, у справі № 344/17884/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хамардюка Романа Йосиповича, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

                                                       ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, посилаючись на те, що 18.12.2020 року ним отримано від управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАБ № 071100 від 26.07.2020р. Згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн, за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.175-1 КУпАП. 
Дану постанову вважає незаконною, винесеною інспектором протиправно у зв`язку з неналежним виконанням інспектором своїх службових повноважень, оскільки 26.07.2020 року у м.Львові не перебував. Не має жодного відношення до обставин встановлених працівником поліції, оскільки перебував в іншому місці, окрім того, спиртного не вживає і не палить.
Просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ГАБ № 071100 від 26.07.2020 року та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 071000 від 26.07.2020 та скасовано постанову ГАБ № 071000 від 26.07.2020 року інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хамардюка Р.Й. про накладення адміністративного стягнення на позивача по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.175-1 КУпАП України, а провадження у справі закрито.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7750,00 грн. та сплачений судовий збір - 420,40 грн. 
Департамент патрульної поліції України подав апеляційну скаргу в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що суми в акті приймання-передачі наданих робіт (послуг) є явно завищеними, не відповідають реальним витратам та неспівмірні з ціною позову.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката.
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з огляду на наступні підстави.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд переглядає рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року, у справі № 344/17884/20 тільки в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом встановлено, що документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката Ткачук С.В., згідно Договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 року, Додаток до Договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 року, акт приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правової допомоги, укладеного 18.12.2020 року від 19.12.2020 року, квитанція серії 1-01 КЛ №0451577 від 19.12.2020.
З Акту приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правової допомоги, укладеного 18.12.2020 року від 19.12.2020 року та квитанції встановлено, що позивач поніс витрати в сумі 7 750,0 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з апелянтом, що розрахунок правничої допомоги завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг, оскільки справа є незначної складності.
Колегія суддів зменшуючи розмір судових витрат за надання професійної правничої допомоги вважає, що, з урахуванням складності позовної заяви, заявлені витрати на підготовку та складення позовної заяви на суму 3000 грн. слід зменшити до реальних витрат, які суд оцінює в розмірі 1500 грн.
Колегія суддів окремо обумовлює і ту обставину, що з наявної у справі копії рішення Івано-Франківського суду від 01 лютого 2021 року у справі № 344/17883/20, яке набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_1 23.12.2020 року звернувся до суду з ще одним позовом до інспектора УПП в Львівській області Департаменту патрульної поліції Каночкіна М.Ю., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ГАБ № 071101 від 06.07.2020 та постанови ГАБ № 071102 від 06.07.2020 р. (а.с. 83 -85), і при вирішення питання стягнення судових витрат в даній справі було встановлено, що реальні витрати по підготовці та складенню аналогічної позовної заяви оцінено судом в розмірі 1500,0 грн. 
Колегія суддів приймає до уваги витрати на надання правової інформації, консультацій та роз`яснень в розмірі 400,0 грн., підготовку та складення клопотань до суду про виклик свідків на суму 200 грн., та витребування доказів на суму 400 грн., а всього 1000,0 грн.
Щодо витрат на представництво інтересів в суді, то їх загальна сума згідно з Актом приймання передачі наданих робіт (послуг), складає 3000 грн., при умові представництва до чотирьох судових засідань. 
Колегія суддів вважає, що дана суму підлягає поділу пропорційно до реальної участі в засіданнях. Тому суд вважає за правильне визначити вартість реальних витрат на представництво, шляхом ділення суми в 3000 грн. на чотири заплановані судові засідання, що визначає вартість наданих послуг з представництва в одному судовому засіданні в сумі 750 грн.. Тобто, за участь в судовому засіданні 19.02.2021 та 19.03.2021 (а.с.71, 90, 91) підлягає стягненню 1500,0 грн. 
Аналізуючи викладене та беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,0 гривень, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
За пунктами 3, 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.243, 139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України – задоволити частково, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року, у справі № 344/17884/20 – скасувати в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, вул.Федора Ернста, 3, м.Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула