ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 706/680/20  провадження № 22-ц/821/1085/21 категорія 302000000  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.
секретар: Любченко Т.М.

учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом):  ОСОБА_1   
представник позивача - адвокат Стригунова Галина Іванівна 
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Державне підприємство «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України
відповідач за первісним та зустрічним позовом: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області 
відповідач за зустрічним позовом: Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області
відповідач за первісним позовом (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом): виконавчий комітет Верхняцької селищної ради

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідницьке господарство «Нива» Інституту розведення генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, виконавчого комітету Верхняцької селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію земельної ділянки та за зустрічним позовом Державного підприємства «Дослідницьке господарства «Нива» Інституту розведення генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії агарних наук України до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – виконавчий комітет Верхняцької селищної ради про визнання недійсним договору оренди землі.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «ДГ «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В.Зубця Національної академії аграрних наук України, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, виконавчого комітету Верхняцької селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію земельної ділянки.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він з грудня 2007 р. є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 8,9127 га, яка знаходиться в адміністративних межах Христинівської сільської ради Христинівського району (за межами населеного пункту).
Вказане право виникло на підставі договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, укладеного ним із Христинівською районною державною адміністрацією 18 жовтня 2007 року та посвідченого державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори.
Договір оренди зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11 грудня 2007 року.
В пункті 8 договору оренди сторони визначились, що договір укладено на сорок дев`ять років (тобто до грудня 2056 р.).
В акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 28 липня 2007 року зазначено, що орендована земельна ділянка від літери «А» до літери «Б» межує із землями ДП «Нива». Цим актом суміжні землекористувачі визначили та погодили розміри меж земельної ділянки, наданої йому в оренду.
Станом на дату подання позову ОСОБА_1 має право оренди земельної ділянки загальною площею 8,9127 га згідно з договором оренди від 18 жовтня 2007 року і це право зареєстровано відповідно до чинного на той час земельного законодавства у державному реєстрі земель.
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки, наданої йому в строкове платне користування, з метою внесення відомостей про наявність цього права у нього до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
23 серпня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом повідомило позивача за первісним позовом, що частина земельної ділянки площею 8,9127 га, на яку він хотів отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою, перебуває у постійному користуванні суміжного землекористувача, що унеможливлює прийняття рішень по суті.
Згідно з кадастровим планом, актом визначення меж земельної ділянки в натурі, планом встановлення меж, які є невід`ємними частинами договору оренди, таким суміжним землекористувачем є ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України.
У червні 2020 року ОСОБА_1 отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09 червня 2020 року з доданими до нього кадастровим планом та описом меж з експлікацією земель земельної ділянки з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001, з якого вбачається, що 28 травня 2012 року відділом Держгеокадастру у Христинівському районі протиправно внесено до Державного земельного кадастру інформацію про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номеру 7124687500:03:002:0001, а саме: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості), виготовленого ПП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що призвело до подвійної реєстрації частини земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному реєстрі земель 11 грудня 2007 року в його строковому користуванні на підставі договору оренди на 49 років.
З витягу та додатків до витягу з Державного земельного кадастру від 09 червня 2020 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001 межує із земельними ділянками від «А» до «Б» землі Христинівської сільської ради та від «Б» до «А» земельні ділянки ДГ «Нива».
Такі відомості, які внесені до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором, не відповідають дійсності та вказують на те, що особи, які 28 травня 2012 року виготовили технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий помер 7124687500:03:002:0001, на замовлення ДГ «Нива», допустились метричної помилки та визначили межі зазначеної земельної ділянки для ДГ «Нива» від літери «А» до «Б», частина якої проведена посередині земельної ділянки, яка на праві оренди належить йому та взагалі не зазначили його суміжним користувачем.
Відділ Держгеокадастру у Черкаській області у травні 2012 року вніс до Державного земельного кадастру відомості про реєстрацію земельної ділянки ДП «Нива» з присвоєнням їй кадастрового номеру 7124687500:03:002:0001, не перевіривши того факту, що частина земельної ділянки вже зареєстрована в Державному реєстрі земель за ним, і протиправно прийняв рішення про повторну її реєстрацію.
Крім того, зазначена земельна ділянка з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001 зареєстрована за відповідачем і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 листопада 2019 року вбачається, що рішення про державну реєстрацію права постійного користування ДП «Дослідне господарство «Нива» на земельну ділянку з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001, площею 29,335 га, прийнято державним реєстратором виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району від 29 серпня 2018 року.
Державний реєстратор виконкому Верхняцької селищної ради належним чином не використала свої повноваження, передбачені в ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», що призвело до прийняття помилкового рішення, яким порушено право оренди наданої йому земельної ділянки.
ОСОБА_1 просив визнати незаконними та скасувати:
- рішення відділу Держгеокадастру у Христинівському районі від 28 травня 2012 року про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001, площею 29,3350 гектарів за користувачем ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України в Державному земельному кадастрі; 
- рішення виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району № 42745022 від 29 серпня 2018 року про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001, площею 29,335 гектарів за користувачем ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також стягнути судові витрати.
31 серпня 2020 року ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Верхняцької селищної ради, про визнання недійсним договору оренди землі.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року залучено до участі у справі як співвідповідача за зустрічним позовом Христинівську районну державну адміністрацію. 
В обґрунтування зустрічного позову ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В.Зубця Національної академії аграрних наук України посилалось на те, що у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ДП «ДГ «Нива» втратить своє право постійного користування земельною ділянкою, яке набуте на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ЧР № 00046. 
Позивач за зустрічним позовом зазначив, що свій первісний позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що йому на підставі договору оренди землі від 18 жовтня 2007 року, укладеного з Христинівською районною державною адміністрацією, належить право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 8,9127 га. 
Згідно з розробленою на замовлення ОСОБА_1 землевпорядною документацією, на думку первісного позивача, вбачається накладення земельних ділянок, які надані останньому в оренду, та ділянки, яка надана ДП «ДГ «Нива» у постійне користування. 
Однак, право ДП «ДГ «Нива» на постійне користування спірними землями набуто раніше, відтак саме при укладенні ОСОБА_1 та Христинівською РДА договору оренди цих земель останні мали враховувати наявність існуючого права ДП «ДГ «Нива». 
Оскільки існування одразу двох титулів на право користування однією і тією ж ділянкою законом не допускається, а наявність такого договору оренди землі порушує права ДП «ДГ «Нива» на ці землі, останнє зобов`язане звернутися до суду із зустрічним позовом про визнання договору оренди землі за 2007 року недійсним. 
Укладенню ОСОБА_1 у 2007 році договору оренди землі мала передувати процедура припинення (вилучення) з постійного користування ДП «ДГ «Нива» орендованих земель.
Сам факт передачі земель в оренду без ухвалення у встановленому законом порядку рішення про припинення права постійного користування та без згоди на це постійного користувача не може вважатися законним та таким, що законно припиняє право постійного користування. 
Передача в оренду спірних земель у 2007 році відбулась з порушенням прав ДП «ДГ «Нива» та норм права, зокрема статей 116 та 140 ЗК України, ст. 321 ЦК України. 
 ДП «ДГ «Нива» зазначило, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності по оскарженню факту формування та реєстрації земельної ділянки у 2012 році, що виключає задоволення первісного позову у цій частині.
Реєстрація права постійного користування у 2018 році є похідною від виданого державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та її формування в ДЗК як об`єкта речових прав. 
А тому і підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині скасування державної реєстрації права постійного користування теж немає. Про факт накладення земель, а відтак і про існування договору оренди землі, який порушує права ДП «ДГ «Нива», останнє дізналося лише із первісного позову. За таких умов ДП «ДГ «Нива» мало об`єктивні причини, з яких не могло оскаржити даний договір раніше.
Відповідач ДП «Дослідне господарство «Нива» у зустрічному позові просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 18 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Христинівською районною державною адміністрацією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ДП «Державне підприємство «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. 
Зубця Національної академії наук України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом не надано суду доказів того, що земельна ділянка площею 29,3350 га з кадастровим номером 7124687500:03:002:001, яка належна відповідачу ДП «ДГ «Нива» накладається на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди.
На підтвердження факту накладення земельних ділянок, ОСОБА_1 посилається на лист Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 серпня 2019 року № 2965/0/95-19 та на кадастровий план, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, план встановлення меж земельної ділянки, наданої в оренду позивачу.
Суд дійшов висновку, що у вказаному листі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області не зазначено про те, що частина земельної ділянки площею 8,9127 га, на яку позивач хотів отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою, перебуває у постійному користуванні саме суміжного землекористувача, як про це вказано у позовній заяву ОСОБА_1 . Крім того, суд встановив, що суміжними землекористувачами відповідно до кадастрового плану, акта визначення меж земельної ділянки в натурі, плану встановлення меж земельної ділянки, наданої в оренду позивачу за первісним позовом є не тільки ДП «ДГ «Нива», а й Христинівська сільська рада.
Тому, з урахуванням вищевикладеного районний суд зробив висновок, що він позбавлений можливості встановити, чи дійсно частина земельної ділянки, наданої в оренду позивачу має подвійну реєстрацію.
Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що ДП «ДГ «Нива» про порушення свого права дізналося 28 липня 2007 року, що достовірно встановлено матеріалами справи, а тому позивач за зустрічним позовом пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року як незаконне в частині відмови в задоволенні первісних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглядаючи спір та відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 мотивував свої висновки тим, що єдиною підставою для відмови у задоволенні вимог стало те, що позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124687500:03:002:001, яка належна відповідачу ДП «ДГ «Нива» накладається на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди.
ОСОБА_1 зазначив, що в своїй позовній заяві він звертав увагу суду на те, що державний кадастровий реєстратор та державний реєстратор при реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за ДП «ДГ «Нива», якій присвоєно кадастровий номер 7124687500:03:002:0001 не мали для цього належних правових підстав, оскільки згідно Державного акту на право постійного користування землею від 29 грудня 1998 року ДП «ДГ «Нива» раніше надавалась сформована земельна ділянка площею 2 774,7 га, а не земельна ділянка площею 29,3350 га з кадастровим номером 7124687500:03:002:0001 з приводу якої прийняті спірні рішення. Крім того, Христинівська РДА рішення щодо надання вказаної земельної ділянки у постійне користування ДП «ДГ «Нива» не приймала.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ДП «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії агарних наук України зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та не дають підстав для зміни чи скасування висновку суду.
Вказано, що для встановлення факту накладення земельних ділянок необхідно порівняти їх координати в одній координатній системі.
Така робота, відповідно до законодавства, здійснюється юридичними та фізичними особами, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, що є відповідальним за якість результатів топографо-геодезичних та картографічних робіт.
Позивач за первісним позовом міг замовити виготовлення землевпорядної документації із формування та виносу земельної ділянки в натурі, чим міг встановити факт накладання земельних ділянок, міг також замовити експертний висновок чи будь-яку іншу для цих цілей документацію. Оскільки цього позивачем зроблено не було, тому є правильним висновок суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .
Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 повинен був спочатку оскаржити лист Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 серпня 2019 року, яким йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку проектної документації, а вже потім захищати свої інтереси в судовому порядку шляхом подачі відповідного позову до відповідача ДП «ДГ «Нива».

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області також зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є такими, що не дають підстав для визнання рішення районного суду незаконним.
Вказано, що розпорядженням від 26 вересня 2007 року № 220 Христинівською районною державною адміністрацією прийнято рішення про передачу ОСОБА_1 в довгострокову оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 8,9127 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщена в адміністративних межах Христинівської сільської ради.
На підставі даного розпорядження 18 жовтня 2007 року укладено нотаріально посвідчений договір оренди, який зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центрального державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11 грудня 2007 року.
Під час укладення договору оренди із ОСОБА_1 не було дотримано встановленого законодавством порядку та не визначено межі земельної ділянки яка передавалась в оренду. Вказана обставина підтверджується розпорядженням Христинівської районної державної адміністрації № 220 від 26 вересня 2007 року.
Розпорядженням Христинівської районної державної адміністрації ДП «ДГ «Нива» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 49,1108 га, які перебувають у постійному користуванні державного підприємства.
На виконання даного дозволу було розроблено проект відведення, який розпорядженням Христинівської районної державної адміністрації від 23 листопада 2012 року був затверджений.
Був присвоєний земельній ділянці на підставі розробленого проекту відведення кадастровий номер 7124687500:03:002:01.
Тому вважають, що дії Держгеокадастру щодо реєстрації земельної ділянки були проведені у відповідності з існуючими нормами та вимогами чинного законодавства, а відтак позовна заява ОСОБА_1 є необґрунтованою і суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час перевірки правильності мотивів судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує, що воно оскаржується лише в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 . Тому, зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 12 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею ІІ-ЧР № 000046 (а.с. 120-121 Т.1), виданого 29 грудня 1998 року Христинівською районною радою, дослідному елітно- насінницькому господарству «Нива» с. Христинівка (на даний час - державне підприємство «Дослідне господарство«Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В.Зубця Національної академії аграрних наук України) на підставі рішення Христинівської районної ради № 4-9 від 31 липня 1998 року надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2774,7 га землі в межах згідно з планом землекористування. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 49.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09 червня 2020 року (а.с. 26-28 Т.1) за відповідачем державним підприємством «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В.Зубця Національної академії аграрних наук України зареєстрована на праві постійного користування земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 29,3350 га, кадастровий номер 7124687500:03:002:001, в адмінмежах Христинівської сільської ради. Органом, який зареєстрував земельну ділянку, зазначений відділ Держгеокадастру у Христинівському районні Черкаської області. Дата державної реєстрації земельної ділянки – 25 грудня 1998 року.
Документація із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрації земельної ділянки, - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановленні в натурі (на місцевості), 28 травня 2012 року; ПП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42745022 від 29 серпня 2018 року, державний реєстратор Волощук Олена Михайлівна, виконком Верхняцької селищної ради, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про державну реєстрацію права постійного користування відповідачем державним підприємством  «Дослідне господарство «Нива» Інституту розведення і генетики тварин імені М.В.Зубця Національної академії аграрних наук України земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 29,3350 га, кадастровий номер 7124687500:03:002:001.
18 жовтня 2007 року між Христинівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а.с. 10-11 Т.1), відповідно до якого позивачу була передана в оренду земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 8,9127 га в адміністративних межах Христинівської сільської ради. 
Договір укладений строком на 49 років, посвідчений державним нотаріусом Христинівської районної державної нотаріальної контори, в реєстрі за № 3515, та зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державного комітеті України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11 грудня 2007 року за № 0407795003. Земельна ділянка передана в оренду на підставі розпорядження Христинівської районної державної адміністрації № 220 від 26 вересня 2007 року (а.с. 9 Т.1).
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач в обґрунтування позовної заяви та доводів апеляційної скарги зазначив, що до Державного земельного кадастру протиправно внесена інформація про земельну ділянку площею 29,3350 га з кадастрового номером 7124687500:03:002:001, належну відповідачу ДП «ДГ «Нива», що призвело до подвійної реєстрації частини земельної ділянки, яка зареєстрована в державному реєстрі земель 11 грудня 2007 року за № 040779500003 в користуванні позивача ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки. 
Основним обгрунтуванням своєї позиції, ОСОБА_1 зазначає навність Листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому зазначено про те, що частина земельної ділянки площею 8,9127 га, на яку позивач хотів отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою перебуває у постійному користуванні саме суміжного землекористувача.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в своєму висновку встановив , що суміжними землекористувачами земельних ділянок ОСОБА_1 відповідно до кадастрового плану, акта визначення меж земельної ділянки в натурі, плану встановлення меж земельної ділянки, наданої в оренду позивачу є не тільки відповідач ДП «ДГ «Нива», а й Христинівська сільська рада. 
Право постійного користування земельними ділянками має механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.
За приписами п. 7 розділу Х Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.
Відповідно до п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
Оскільки право постійного користування виникло у ДП «Нива» з моменту видачі державного акту 29 грудня 1998 року, то у 2012 році відбулося лише перенесення в земельний кадастр раніше сформованих земель, а в 2018 році відбулося лише внесення в реєстр речових прав відповідного запису.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено тієї обставини, що виданий ДП «Нива» державний акт втратив чинність, або що ДП «Нива» здійснила захоплення чужих земель чи втратила своє право постійного користування, яке виникло і продовжує існувати з 1998 року – часу видачі державного акту на право постійного користування землею.
Крім того, районним судом було встановлено, що до Державного акту на право постійного користування землею, що виданий ДП «ДГ «Нива» жодних змін щодо меж земельної ділянки не вносилось, право посвідчено належним чином, тому таке право дійсне і розповсюджується на всю площу земельної ділянки.
Разом з тим, встановлено також ту обставину, що у фонді землевпорядної документації відсутня документація землеустрою щодо встановлення та визначення меж земельної ділянки площею 8,9127 га або будь-яка інша документація, що складалась під час відведення громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в користування. Дане положення підтверджується як текстом розпорядження № 220 від 26 вересня 2007 року Христинівської районної державної адміністрації так і пунктом 19 укладеного договору оренди, в якому вказано, що передача земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 здійснюється без розроблення проекту її відведення.
Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час укладення договору оренди з ОСОБА_1 не було дотримано встановленого законодавством порядку та не визначено межі земельної ділянки, яка передавалась в оренду. 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України  достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції з урахуванням наданих позивачем доказів та встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено суду обгрунтованість вимог про те, що частина наданої земельної ділянки позивачу в оренду дійсно має подвійну реєстрацію.
Доводи ОСОБА_1 ґрунтуються лише на відомостях листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 серпня 2019 року № 2965/0/95-19, під час дослідження якого в сукупності з іншими матеріалами справи не було встановлено порушення права позивача, а відтак висновок суду про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 з підстав недоведеності позовних вимог є правильним і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують та зводяться лише до надуманої переоцінки доказів, що не є підставою для задоволення скарги. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідницьке господарство «Нива» Інституту розведення генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, виконавчого комітету Верхняцької селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію земельної ділянки та за зустрічним позовом Державного підприємства «Дослідницьке господарства «Нива» Інституту розведення генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії агарних наук України до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – виконавчий комітет Верхняцької селищної ради про визнання недійсним договору оренди землі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.  

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий                                                В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                О.В. Карпенко

                                                                Л.І. Василенко