ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 367/1489/21                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                  Мерзлий Л.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
05 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2021 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Ірпінь, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.02.2021 серії БАВ № 129711, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.02.2021 серії БАВ № 129711.
Позовна заява обґрунтована тим, що   старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Київській області Косованом Станіславом Вікторовичем неправомірно винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення від 27.02.2021 серії БАВ №129711 за ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вказує про те, що   згідно оскаржуваної постанови, позивач ніби то   не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме   проїхав не зупинившись,   чим порушив п.2.2 ПДР.   При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП -   порушення вимог дорожніх знаків та розмітки   проїзної частини,   яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 255 грн.   Вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутні та не зазначені в   постанові жодні допустимі докази правопорушення, а також постанова винесена з порушенням процедури накладення стягнення. На шляху руху був розміщений знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Лінії розмітки 1.12 (стоп-лінія) перед знаком не було. Зазначає про те, що перед зазначеним знаком позивач зупинився, як цього вимагають Правила дорожнього руху. Зупинка тривала орієнтовно до 5 секунд. Після зупинки позивач продовжив рух і під час руху його автомобіль було зупинено працівниками поліції.
У зв`язку з наведеним, позивач просить   визнати протиправною та скасувати постанову від 27.02.2021 серії БАВ № 129711 про накладення адміністративного стягнення, винесену старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Косованом Станіславом Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від   07 червня 2021 року позовні вимоги задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову від 27.02.2021 серії БАВ № 129711 про накладення адміністративного стягнення, винесену старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Косованом Станіславом Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. 
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 27.02.2021 року   відносно ОСОБА_1 старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Косованом Станіславом Вікторовичем винесено постанову про адміністративне правопорушення від 27.02.2021 серії БАВ №129711 за ч.1 ст.122 КУпАП   та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.
Відповідно до змісту постанови, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, марки TOYOTA Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , в смт. Володарка по вул. Коцюбинського, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України, а саме проїхав, не зупинившись, чим порушив   п.   2.2 ПДР України,   та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено стягнення в розмірі 255 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.02.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122  КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Правила дорожнього руху   відповідно до   Закону України «Про дорожній рух»   встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР   України).
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5   ПДР   України).
Відповідно до   статті 14 Закону України «Про дорожній рух»,      передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього   Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 9 КУпАП   визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,   тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на   органи внутрішніх справ   (Національна поліція).
Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 283 КпАП України,   розглянувши справу про   адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить   постанову   по справі.
Статтею ст. 251 КпАП України передбачено,   доказами в справі про   адміністративне правопорушення   є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що   ці дані встановлюються   протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих,   свідків, висновком   експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів   та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,   чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про   вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи відповідно до змісту постанови, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, марки TOYOTA Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , в смт. Володарка по вул. Коцюбинського, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України, а саме проїхав, не зупинившись, чим порушив   п.   2.2 ПДР України,   та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено стягнення в розмірі 255 грн.
Згідно вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на суб`єкта владних повноважень, що вчиняє дані дії, неприпустиме перекладання на особу, що притягнута до відповідальності обов`язку по доказуванню своєї невинуватості.
Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.
П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст. 33 КпАП України,   при накладенні   стягнення   враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан,   обставини, що пом`якшують   і   обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Доказів відеофіксації або фотофіксації порушення Головним управлінням Національної поліції в Київській області надано не було.
Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, Головним управлінням Національної поліції в Київській області не досліджувались, а отже - до уваги не брались.
Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, при винесенні постанови від 27.02.2021 р. посадова особа патрульної поліції припустилась порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, оскільки, відповідачем не доведено дотримання ним процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, щодо забезпечення прав особи, що притягається до відповідальності, не доведено правомірності своїх дій та прийнятого рішення, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов слід задовольнити, а оскаржувану постанову необхідно скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від   07 червня 2021  року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
          
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,
                                                                                                    
                                                                                                    В.В. Кузьменко