ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/4037/20		
Провадження № 22-ц/821/1059/21		
Категорія: 304090300 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Єльцова В.О. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи: 
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач: ОСОБА_1 

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової О.Л. на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ «Приватбанк» ) звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2010 в сумі 45461,73 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н від 15.06.2010, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 10.09.2020 має заборгованість в сумі 145461 грн. 73 коп.. Посилаючись на право кредитодавця вимагати стягнення в примусовому порядку суми заборгованості, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 145461 грн. 73 коп. та судові витрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що на підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надано до суду копію анкети-заяви, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…».
Вважає, що таким чином відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції.
Більш того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.
Стверджує, що зважаючи на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 21.03.2018 по справі №441/569/17 та від 07.03.2018 по справі №755/18246/15-ц, відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
В даному випадку відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
АТ КБ «Приватбанк» додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, як діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами та тарифами банку. Доказів, що Відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, відповідач не надав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

06 травня 2021 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 15.06.2010.
В позові вказано, що при підписанні Анкети-заяви підписант згідний з тим, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг і Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.
Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15.06.2010, підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі всіх істотних умов договору, в тому числі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду номеру картки, номеру відкритого кредитного рахунку, строку дії картки.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Також слід врахувати, що умови викладені в анкеті-заяві містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в затверджених Умовах та правилах надання банківських послуг, Пам`ятці клієнта, а також Тарифах. Ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору - це відсутність у сторони, що приєднується можливості приймати участь у визначені умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах. У анкеті - заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам`ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», і поставив свій підпис.
       Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.
       Крім того, заява, підписана відповідачем не містить умов кредитування, строків дії договору, відсоткової ставки, тощо. Вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.
Слід зазначити, що у позові позивач посилається на редакцію Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019, хоча договірні відносини між сторонами виникли з 15.06.2010.
       Судом також встановлено, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміни умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач вказує, що для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну карту. 
У п.п.2.1.1.2.1 витягу «Умов та Правил надання банківських послуг» вказано, що датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначений у заяві. 
В той же час, суду не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами Анкети - заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Доказів зміни кредитного ліміту також не надано.
Також, відсутні докази того, що у відповідача виникла заборгованість саме за договором б/н від 15.06.2010, відкриття відповідачу карткового рахунку, його номеру, та не надано виписок по ньому, які б підтверджували користування відповідачем кредитною карткою з 2010 року.
Одночасно, позивачем до позовної заяви в якості доказу надано довідку, в якій вказано, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний договір б/н (без вказання дати підписання), за яким відповідачу було надано картки: № НОМЕР_1 ; дата відкриття - 28.09.2007 (до виникнення договірних відносин з Банком) та терміном дії 09/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 20.08.2013 та терміном дії 08/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття - 20.08.2013 та терміном дії 07/17; № НОМЕР_4 , дата відкриття - 21.10.2015 та терміном дії 09/18; № НОМЕР_5 , дата відкриття - 11.10.2018 та терміном дії 06/22.
Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від  12.04.2012 № 578/5, у якій відображено всі її операції із використанням кредитних коштів, зняття грошових коштів, Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку.
До матеріалів справи позивачем долучено виписку про рух кредитних коштів, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 09.10.2007 встановлено кредитний ліміт в розмірі 3270 грн.. При цьому, з 16.10.2007 відповідач активно користувалася кредитними коштами до 2019 року. 
Крім того, у довідці наданій Банком про зміну умов користування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 вказано, що старт карткового рахунку відбувся 28.09.2007, з подальшою зміною кредитного ліміту, а договір про надання банківських послуг б/н укладено між сторонами від 15.06.2010.
Одночасно, до позову долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31.05.2015, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , у якому датою початку операції за рахунком вказано 20.08.2013.
При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.        

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не підлягає до задоволення.
       
Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду 1 інстанції відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 15.06.2010.
В позові вказано, що при підписанні Анкети-заяви підписант згідний з тим, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг і Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.
Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15.06.2010, підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі всіх істотних умов договору, в тому числі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду номеру картки, номеру відкритого кредитного рахунку, строку дії картки.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Також слід врахувати, що умови викладені в анкеті-заяві містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в затверджених Умовах та правилах надання банківських послуг, Пам`ятці клієнта, а також Тарифах. Ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору - це відсутність у сторони, що приєднується можливості приймати участь у визначені умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах. У анкеті - заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам`ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», і поставив свій підпис.
Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.
Крім того, заява, підписана відповідачем не містить умов кредитування, строків дії договору, відсоткової ставки, тощо. Вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.
Слід зазначити, що у позові позивач посилається на редакцію Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019, хоча договірні відносини між сторонами виникли з 15.06.2010.
       Судом також встановлено, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміни умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач вказує, що для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну карту. 
У п.п.2.1.1.2.1 витягу «Умов та Правил надання банківських послуг» вказано, що датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначений у заяві. 
В той же час, суду не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами Анкети - заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Доказів зміни кредитного ліміту також не надано.
Також, відсутні докази того, що у відповідача виникла заборгованість саме за договором б/н від 15.06.2010, відкриття відповідачу карткового рахунку, його номеру, та не надано виписок по ньому, які б підтверджували користування відповідачем кредитною карткою з 2010 року.
Одночасно, позивачем до позовної заяви в якості доказу надано довідку, в якій вказано, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний договір б/н (без вказання дати підписання), за яким відповідачу було надано картки: № НОМЕР_1 ; дата відкриття - 28.09.2007 (до виникнення договірних відносин з Банком) та терміном дії 09/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 20.08.2013 та терміном дії 08/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття - 20.08.2013 та терміном дії 07/17; № НОМЕР_4 , дата відкриття - 21.10.2015 та терміном дії 09/18; № НОМЕР_5 , дата відкриття - 11.10.2018 та терміном дії 06/22.
Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від  12.04.2012 № 578/5, у якій відображено всі її операції із використанням кредитних коштів, зняття грошових коштів, Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку.
До матеріалів справи позивачем долучено виписку про рух кредитних коштів, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 09.10.2007 встановлено кредитний ліміт в розмірі 3270 грн.. При цьому, з 16.10.2007 відповідач активно користувалася кредитними коштами до 2019 року. 
Крім того, у довідці наданій Банком про зміну умов користування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 вказано, що старт карткового рахунку відбувся 28.09.2007, з подальшою зміною кредитного ліміту, а договір про надання банківських послуг б/н укладено між сторонами від 15.06.2010.
Одночасно, до позову долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 31.05.2015, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , у якому датою початку операції за рахунком вказано 20.08.2013.
При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.        
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що позивачем в порушення ст.81 ЦПК України не надано доказів того, що платіжна банківська карта, була видана відповідачу з 2010 року, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.
На час розгляду справи позивачем не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів з 2010 року, наявність або відсутність заборгованості з 2010 року, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.
Наданий же позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 15.06.2010 не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.
Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі.
За таких обставин, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, були предметом розгляду судом, яким дана належна оцінка.
У відповідності ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Отже, заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2021 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 

Головуючий                          В.О. Єльцов                 

Судді                          Л.І. Василенко 

О.В. Карпенко