ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7047/21 Справа № 210/1098/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 210/1098/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Зубакової В.П., 
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року, яке ухвалене суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 травня 2021 року -,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позовна заява мотивована тим, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
22.12.2020 року позивач  ОСОБА_1  досяг повноліття,  є студентом третього курсу денної форми навчання  Відокремленого підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», термін навчання до 30 червня 2022 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька.
Оскільки позивач навчається на денній формі, він не має змоги працевлаштуватися, однак для його повноцінного розвитку йому необхідно щомісячне матеріальне забезпечення.
Добровільно матеріальну допомогу відповідач не надає, у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до закінчення ОСОБА_1 навчання – 30 червня 2022 року.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на навчання задоволено у повному обсязі. 
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки, з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання сина а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 26 лютого 2021 року по 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави, судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду частково та постановити нове судове рішення у відповідній частині, яким стягнути з нього аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26 лютого 2021 року по 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що він не відмовляється виконувати свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Наполягає, що обов`язок надання допомоги має бути покладено на обох батьків в рівній мірі, проте суд першої інстанції поклав цей обов`язок тільки на нього – батька дитини. 
Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що законодавством передбачено обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Крім того, зазначає, що син отримує стипендію у розмірі 1000,00 грн., але при розгляді справи у суді першої інстанції позивач цей факт приховав та довідки про отримання доходу у вигляді стипендії суду не надав.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , про що відділом 14 січня 2003 року було зроблено відповідний актовий запис № 11, батьками ОСОБА_1 зазначено: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_3 (а.с.6). 
Згідно довідки №242 від 23.02.2021 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», ОСОБА_1 навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» на ІІІ курсі, група ОРА-18-1/9. Термін навчання з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с.8). 
Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2021 року по 30 червня 2022 року, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років, суд першої інстанції виходив з можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання, з того, що відповідач працездатний, законодавством передбачено обов`язок батька надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, оскільки останній навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, визначений судом розмір аліментів є достатнім для утримання повнолітнього сина.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.
Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав. 
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з його навчанням, а також з факту досягнення позивачем повноліття й продовження ним навчання, при цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на період його навчання, з відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до закінчення ОСОБА_1  навчання– 30 червня 2022 року.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Забезпечення ж утримання позивача ОСОБА_1 на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків – батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 (ст. 180 СК України).
Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому синові, який продовжує навчання, проте в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходів), щомісячно, оскільки обов`язок надання допомоги має бути покладено на обох батьків в рівній мірі, крім того позивач отримує стипендію.
Крім цього, колегія судів враховує те, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує такої допомоги, зважаючи, на право повнолітнього сина, який продовжує навчання, на утримання від батьків, виходячи з обов`язку надання такої допомоги обома батьками, факт отримання позивачем стипендії, який ним не заперечується,  перебування на утриманні відповідача його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке є пенсіонеркою, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -
       
       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровсьокї області від 11 травня 2021 року змінити.
Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_2  на користь та на утримання ОСОБА_1 , який продовжує навчання з 1/4 до 1/6 частини щомісячно.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 14 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: