ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року	Львів	Справа № 308/6175/21 пров. № А/857/13821/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Шинкар Т.І.
з участю секретаря судового засідання:            Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянки Держави ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Малюк В.М., час ухвалення судового рішення 08 год 29 хв у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Держави ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території   України,
в с т а н о в и в :
У травні 2021 року військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі - в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила затримати громадянку держави ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2021 адміністративний позов задоволено. Затримано громадянку Держави Ерітреї ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не перевірив тієї обставини, що вона вже перебувала у ПТПІ в період з 24.06.2019 по 21.11.2020, а тому враховуючи 18 місячний термін її перебування у ПТПІ подальше перебування там є незаконне. Крім того, при складанні протоколу були наданні правдиві анкетні дані, проте протокол був складений на іншу особу. Також, була порушена процедура звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки не надавалося реальної можливості виконати рішення про примусове повернення, прийняття якого є обов`язковим перед винесенням судом рішення стосовно примусового видворення.
Згідно ч.1,2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини третьої цієї статті не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що громадянка Держави Ерітреї Самрауіт Велдай, 17.05.2021 о 15 год 00 хв в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком була передана на територію України зі Словаччини, яка 13.05.2021 була виявлена та затримана прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 147 прикордонного знаку за незаконний перетин державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску, з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому її було затримано відповідно до ст.263 КУпАП.
Вказані обставини підтверджуються протоколами про адміністративне затримання від 17.05.2021, особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 17.05.2021, актом про приймання-передавання особи від 17.05.2021.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може в подальшому знову порушувати законодавство України, оскільки вже вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань, а тому буде доцільно застосувати до неї захід у вигляді затримання до завершення процедури розгляду її заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, зокрема, такого заходу як:
-                    затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Частиною 13 статті 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1110 від 17.07.2003 (далі - Типове положення), пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі пункт тимчасового перебування) є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, зокрема:
- стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України;
- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
На виконання абз.3 п.3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІвід 22.09.2011 (далі - Закон №3773) та Типового положення, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України №141 від 29.02.2016 була затверджена Інструкція про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція №141).
Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції №141, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення примусового видворення може бути подано виключно стосовно особи, відносно якої прийнято рішення про примусове видворення, або принаймні, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що ні суду першої, ні апеляційної інстанцій, позивачем не було надано доказів прийняття стосовно відповідача рішення про його примусове видворення або пред`явлення позову про таке видворення, офіційні відомості у Єдиному державному реєстрі судових рішень про таке рішення чи позов відсутні.
Підставою затримання відповідача позивач зазначив виключно необхідність забезпечення її примусового видворення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обгрунтованих підстав для пред`явлення в/ч зазначеного позову.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення єнеповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.11 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 289, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянки Держави ОСОБА_1 задовольнити повністю.
РішенняУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2021 року по справі №308/6175/21 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Держави ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України- відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 21.09.2021.