ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року
м. Харків
справа № 638/17657/19
провадження № 22-ц/818/3004/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругова С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання: Сабельнік Б.В., 
сторони справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року, постановлене у складі судді Штих Т.В.,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі – ГУ ПФУ) в Харківській області, в якому просила зобов`язати відповідача виплатити на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 у розмірі 194963,88 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – мати позивачки. У встановлений шестимісячний строк ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_2 звернулась за оформленням спадкових прав до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 380/2019. У відповідь на письмове звернення державної нотаріальної контори ГУ ПФУ повідомило про наявність перед ОСОБА_2 заборгованості по виплаті пенсії за період з 01.03.20216 по 30.06.2019 у розмірі 194 963,88 грн. 08.11.2019 Сьома дніпровська державна нотаріальна контора своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 194 963 грн. 88 коп., у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 . Позивач вважає звернулась в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, вважає що її право на отримання спадщини порушене та підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно. Отже просить визнати право власності за нею на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії - суми спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 194963,88 грн., та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір в сумі 1949,64 гривень.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року позовні вимоги задоволені. Визнано право власності за ОСОБА_1 на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії - спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 194963,88 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1949,64 гривень.
Рішення суду мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла недоотримана пенсія у ГУ ПФУ у сумі 192963, 88 грн., яка належала померлій. Позивач є рідною донькою померлої ОСОБА_3 . Посилаючись на ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1218 ЦК України суд вважає, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини. 
Не погодившись з рішенням суду ГУ ПФУ в Харківській області подала апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, в якому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що загальна сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 складає 194963, 88 коп. Відповідно о ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положенням п.п. 1.5., 1.7. , 2.2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за 3 роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісячно рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Управління здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу надано не було.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі – ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується її свідоцтвом про смерть від 30 липня 2019 року серія НОМЕР_1 ( а.с. 5).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла недоотримана пенсія у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області у сумі 194963,88 грн., яка належала померлій.
Відповідно до копії свідоцтва про народження та витягу про зміну прізвища позивачки від 23.09.1978, ОСОБА_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_3 ( а.с. 6-7) 
Як вбачається з листа ГУ ПФУ № 4205/04-20-20 від 26.09.2019, розмір заборгованості пенсії ОСОБА_2 складає 194963, 88 грн. за період з 01.03.2016 по 30.06.2019. Разом с тим, ГУ ПФУ посилається на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за 3 роки до дня звернення за отриманням пенсії. У зв`язку з чим зазначає, що розмір виплат пенсії буде переглянуто ( а.с. 8).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 08.11.2019, встановлено відсутність документів, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим неможливо видати свідоцтво про право спадщини за законом на спадкове майно недоотриману пенсію сума 194 963, 88 грн., після смерті ОСОБА_2 ( а.с.9)
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, встановленому ЦПК України.
Положеннями частини 1 статті 4, статей 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із змісту статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В свою чергу право власності не є абсолютним і може бути обмежене. ЄСПЛ підкреслює, що перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, щоб будь-яке втручання органів державної влади в право на повагу власності було «законним»: другий абзац встановлює, що держави уповноважені здійснювати контроль за користуванням майном шляхом забезпечення виконання «законів». Більш того, верховенство права, одна з основ демократичного суспільства, втілюється у всіх статтях Конвенції. Питання про те, чи було досягнуто справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (пункт 31 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії»).
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо певного майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні тощо).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. 
Спірні правовідносини стосуються захисту спадкових прав позивача на отримання належного їй спадкового майна.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк тривалістю у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині 1 статті 52, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. 
Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.
Тому судова колегія погоджується з висновками суду про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті  46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Зважаючи на те, що позивачка, як дочка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , звернулася з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вона має право на спадкове майно ( недоотриману пенсію) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22 липня 2021 року.

Головуючий                                                                 О.Ю.Тичкова

Судді                                                                         С.С. Кругова 

Н.П. Пилипчук