ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4213/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року (суддя Конишева О.В.) по справі №280/4213/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -     
    
в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про припинення виплати соціальної допомоги ОСОБА_1 на період часу з 01.10.2019 по березень 2021 (при наявності такого рішення);
визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, щодо невиплати ОСОБА_1 , соціальної допомоги за період з 01.10.2019 по березень 2021 (за відсутності рішення про припинення виплати);
визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, про утримання, починаючи з 01.05.2021 по 20 % щомісячно раніш виплаченої ОСОБА_1 , соціальної допомоги за період з 01.09.2017 по 30.09.2019;
зобов`язати управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, виплатити ОСОБА_1 , соціальну допомогу за період часу з 01.10.2019 по червень 2021 у повному обсязі відповідно до чинного законодавства з компенсацією за несвоєчасну виплату та з урахуванням виплачених їй у березні-червні 2021 року сум.
Підставами позову визначено неправомірність припинення виплати соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства. Позивачка зазначала, що вичерпні підстави для припинення виплати соціальної допомоги визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» і таких підстав у спірному випадку не існувало.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про те, що припинення виплати позивачці соціальної допомоги здійснено на законних підстав з огляду 
на скасування реєстрації місця проживання позивачки, у зв`язку з визнанням паспорта громадянина України недійсним.
Не погодившись з рішенням суду, позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновком суду про те, що скасування місця реєстрації проживання є підставою для припинення виплати соціальної допомоги.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району з 2012 року як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.
Зазначену допомогу позивачці призначено на період з 20.08.2012 довічно.
Рішенням відповідача припинено виплату позивачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства з 01.09.2017 року.
За зверненням позивачки щодо призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства від 18.03.2021 вказану допомогу призначено на період з 18.03.2021 по 31.01.2023 у розмірі 1769,00 грн. щомісячно.
Крім цього, оскільки фактично соціальна допомога позивачці була виплачена по 31.08.2019, у зв`язку з чим за період з 01.09.2017 по 31.08.2019 утворилася переплата у розмірі 36811,0грн., відповідачем 22.04.2021 прийнято рішення про відрахування з призначеної на теперішній час державної соціальної допомоги переплати у розмірі 20% щомісячних відрахувань.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та відрахування з призначеної державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства переплати, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для прийняття рішення про припинення виплати соціальної допомоги з 01.09.2017 стало те, що Департаментом реєстраційних послуг було скасовано реєстрації місця проживання позивачки, у зв`язку з визнанням паспорта громадянина України недійсним.
У свою чергу, як свідчать встановлені обставини справи, паспорт громадянина України позивачкою було отримано на виконання рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2017 (справа №333/6481/16-а). У зв`язку із скасуванням вказаного судового рішення в апеляційному порядку (постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017), виданий паспорт громадянина України був анульований органами міграційної служби України.
Отже, як свідчать обставини справи, які не заперечуються відповідачем, фактично підставою для припинення виплати соціальної допомоги став факт скасування реєстрації місця проживання позивачки.
Підстави та порядок виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, а також підстави для припинення виплати такої допомоги визначається Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».
Статтею 14 вказаного Закону визначено підстави припинення виплати соціальної допомоги і таких підстав для припинення виплати допомоги, як скасування реєстрації місця проживання, Законом не передбачено.
Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність припинення позивачці виплати соціальної допомоги, фактично виходив з положень п.1.2 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства фінансів України Міністерства охорони здоров`я України від 30.04.2002 року № 226/293/169 (зареєстрований Мінюстом 31 травня 2020 року за №466/6754), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п.1.1 Порядку цей документ розроблений відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" і визначає умови призначення та порядок надання і виплати, у тому числі, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства.
Пунктом 1.2 Порядку передбачено, що Державна соціальна допомога призначається і виплачується:
громадянам України, які постійно проживають на території України;
іноземним громадянам та особам без громадянства, які переселилися з інших держав на постійне проживання в Україну, та особам, які набули статусу біженців.
При цьому, вказаний Порядок не визначає підстав для припинення виплати раніш призначеної соціальної допомоги.
У спірному випадку позивачці, що не заперечувалось відповідачем, соціальна допомога була призначена як громадянину України, який постійно проживав на території України.
Як зазначено вище, анулювання паспорту громадянина України, який видано позиваці на виконання рішення суду, здійснено не через позбавлення її громадянства України, а через порушення порядку його видачі, тобто позивачка залишається громадянкою України.
Позивачка постійно проживає на території України, як на час призначення соціальної допомоги, так і на час припинення її виплати.
Факт постійного проживання позивачки на території України не спростований відповідачем та підтверджується, зокрема, рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2018 (справа №333/6765/17), яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з 03.02.2011 по теперішній час в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, оскільки позивачка є громадянином України, постійно проживає на території України, а також враховуючи те, що скасування державної реєстрації місця проживання, не є підставою для припинення виплати соціальної допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність рішення відповідача про припинення виплати соціальної допомоги.
Наслідком визнання неправомірним рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги є визнання неправомірним і рішення відповідача від 22.04.2021 про відрахування платежів у рахунок погашення переплати, оскільки, як зазначено вище, така переплата виникла саме внаслідок прийняття рішення про припинення виплати соціальної допомоги з 01.09.2017, хоча фактично допомога позивачці виплачувалася по 31.08.2019.
Ураховуючи викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог щодо визнання неправомірним та скасування рішення відповідача про припинення виплати державної соціальної допомоги з 01.09.2017; щодо визнання неправомірним та скасування рішення відповідача від 22.04.2021 про відрахування платежів у рахунок погашення переплати.
У зв`язку із задоволенням позову в цій частині, задоволенню підлягають і вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити державну соціальну допомогу, починаючи з 01.09.2019, як дати з якої позивачці фактично було припинено виплату допомоги, у розмірах передбачених законодавством, з урахуванням усіх утриманих сум.
В той же час, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позову, в іншій частині заявлених вимог, оскільки такі вимоги (визнання неправомірною бездіяльність) не є юридично значимими для позивачки ураховуючи суть спірних відносин, які виникли між сторонами.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги. скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року по справі №280/4213/21 – скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському районі про припинення виплати соціальної допомоги ОСОБА_1 – визнати неправомірним та скасувати.
Рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському районі від 22.04.2021 про відрахування з призначеної ОСОБА_1 на теперішній час державної соціальної допомоги переплати у розмірі 20% щомісячних відрахувань – визнати неправомірним та скасувати.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському районі виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу, починаючи з 01.09.2019, у розмірах передбачених законодавством, з урахуванням усіх утриманих сум.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошено 28.09.2021
          Постанова складена у повному обсязі 29.09.2021
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк