Справа № 465/2393/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 22-ц/811/1434/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:5

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В., 
секретар: Бадівська О.О.

за участі в судовому засіданні представника позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова в складі судді Мигаль Г.П. від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на 1/2 нежитлового приміщення, -

в с т а н о в и л а : 

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року в задоволенні заяви представника позивача  ОСОБА_2 - адвоката Гитченко Сергія Олексійовича про забезпечення позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на Ѕ нежитлового приміщення загальною площею 132,7 кв. м. в будинку АДРЕСА_1  відмовлено.
Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу і постановити нове судове рішення, яким заборонити вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами щодо нежитлового приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , що у власності ТзОВ «Кей-колект».
Вказує, що дана ухвала підлягає скасуванню, оскільки суд неповністю дослідив обставини справи. Зазначає, що спірне нежитлове приміщення було набуте третьою особою та позивачем в шлюбі, тому це майно є спільною сумісною власністю позивача і третьої особи як подружжя, а тому державний реєстратор не мав приймати оспорюване рішення без отримання письмової згоди позивача (чоловіка) в порушення ч. 3 ст. 65, ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України. Вважає, що державний реєстратор прийняв оспорюване рішення в порушення вимог ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», оскільки між позивачем і ТзОВ «Кей-колект» не було укладено жодного договору про передачу 1/2 частини співвласності позивача до ТзОВ «Кей-колект». Також, вказує, що в порушення вимог ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» державний реєстратор прийняв оспорюване рішення за відсутності висновку (звіту) суб`єкта оціночної діяльності про оцінку вартості 1/2 частини нежитлового приміщення належного третій особі як співвласниці.
В судове засідання окрім представника позивача – ОСОБА_1 , учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч.1,2 ст.149, п.п.1, 2, 10 ч.1, ч.3 ст. 150, ч.ч.1,4 ст. 152 ЦПК України, та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходив з того, що заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 квадратних метрів в будинку  АДРЕСА_1 , що у власності ТзОВ «Кей-колект» та заборонити вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами щодо нежитлового приміщення загальною площею 132,7 квадратних метрів в будинку  АДРЕСА_1 . Суд встановив, що 26 лютого 2007 року між  ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки.Відповідно до п. 1.1. договору іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотеку нерухоме майно – нежитлове приміщення, зазначене в п. 1.4 цього договору. Згідно з п. 1.4. договору предметом нерухомого майна є нежитлове приміщення загальною площею 132,7 квадратних метрів в будинку  АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про одруження Серії  НОМЕР_1 , виданого 15 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві,  ОСОБА_4  та ОСОБА_5 , 04 серпня 2000 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 854. Згідно з рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_2  та ОСОБА_6  розірвано.Суд встановив, що відповідно до інформаційної довідки № 251711936 від 08 квітня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 5639598, нежитлове приміщення загальною площею 132,7 квадратних метрів в будинку  АДРЕСА_1  на праві приватної власності зареєстровано за  ОСОБА_3 .Крім того, згідно з цією довідкою на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 квадратних метрів в будинку  АДРЕСА_1 , що належить  ОСОБА_3 , накладено арешт. Підставою накладення арешту є постанова про накладення заборони на відчуження майна, б/н від 09 лютого 2011 року СЧ СВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, обтягував: ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, код 08593838; заявник: слідчий СЧ СВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Мельник М.І.Також в даній довідці міститься запис про те, що запис ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 03 квітня 2019 року на підставі помилки реєстратора. З врахуванням того, що заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке відповідно до інформаційної довідки № 251711936 від 08 квітня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,  ОСОБА_7 у м. Львові майна не зареєстровано на праві власності за Товариством за обмеженою відповідальністю «Кей-колект», яке в позовній заяві зазначено відповідачем, а зареєстровано за ОСОБА_3 , та з врахуванням накладеного на вищевказане майно арешту органами досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому зі слів заявника не прийнято кінцевого рішення, забезпечення позову, на думку суду, не є співмірними позовним вимогам, а тому вважав, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливитивиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяноїкаліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.
Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.
Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.
Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.
Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 ЗаконуУкраїни "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням йоговласників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобіганнякорупції".
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до змісту п. 3 цієї ж Постанови, – згідно з п.1ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.
Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: 
-між сторонами дійсно виник спір та
-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; 
-з`ясувати обсяг позовних вимог,
-дані про особу відповідача, а також
-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, – вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду – немає.
Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, 5.04.2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , у якому просив:
-визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46797349 від 10.05.2019 15:06:33, державного реєстратора: Ревакович І.І. КП «Реєстрація майна та бізнесу»;
-визнати за позивачем право власності на 1/2 нежитлового приміщення загальною площею 132,7 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 
Крім цього, 05.04.2021 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_2 до ТзОВ «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович І.І., КП «Реєстрація майна та бізнесу», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , у якій просив:
- заборонити вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами щодо нежитлового приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ; 
- накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , що у власності ТзОВ «Кей-колект».
В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що 04 серпня 2000 року позивач та ОСОБА_3  зареєстрували шлюб та 09 грудня 2005 року, перебуваючи в шлюбі вони набули у спільну сумісну власність нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку  АДРЕСА_1 , яке зареєстрували в реєстрі за ОСОБА_3 , що підтверджується записом на сторінці 6 Інформаційної довідки №168707044 від 30 травня 2019 року. ОСОБА_2  довідався з інформаційної довідки №168707044 від 30.05.2019, що без його згоди, як співвласника, нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку  АДРЕСА_1 зареєстровано у власність ТзОВ «Кей-колект» на підставі оспорюваного рішення.Вважає, що без отримання його письмової згоди Державний реєстратор Ревакович І.І. КП «Реєстрація майна та бізнесу», в позасудовому порядку позбавила ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та, оскільки це майно переоформлене без його згоди як співвласника і перебуває у власності ТзОВ «Кей-колект», що може призвести до подальшого відчуження цього нежитлового приміщення, що ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких Позивач звернувся до суду, тому з метою недопущення подальшого переоформлення, відчуження Відповідачем нежитлового приміщення на час розгляду судового спору, необхідним є забезпечення позову шляхом заборонити вчинення реєстраційних дій та накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких Позивач звернувся до суду.
Як вбачається із матеріалів справи, не заперечувалось учасниками справи та підтверджується і доводами апеляційної скарги, – між сторонами дійсно виник спір, з приводу нежитлових приміщень загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .
Також, позивачем обґрунтовано певні ризики, які існують та умовно можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову, а саме загрози відчуження майна, що належить відповідачу ТзОВ «Кей-колект» та гіпотетично слід було в вважати, що заява про забезпечення могла б бути задоволена (задоволена частково), оскільки, заходи забезпечення, про вжиття яких просив позивач, також, можна було б вважати співмірними із позовними вимогами, однак позивачем не враховано однієї обставини, що має істотне значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення.
Так, спірне нерухоме майно як на час винесення оскаржуваної ухвали, так і на час подання заяви про вжиття заходів забезпечення не належало відповідачу ТзОВ «Кей-колект» та не належить і на даний час, а, також, відсутні і дані про те, що таке підлягає передачі відповідачу.
Про те, що спірні нежитлові приміщення не належать ТзОВ «Кей Колект» вказує і сам позивач в апеляційній скарзі.
Так, як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТзОВ «Кей Колект» було власником нежитлових приміщень загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 з 08.05.2019 року по 26.06.2019 року (а.с. 58). А з 26.06.2019 року і по даний час власником нежитлових приміщень загальною площею 132,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2019 року.
Вказана особа до участі у справі не залучалась, відповідачем у справі не є та вимог до неї заявлено не було. 
Тому у суду були відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення стосовно спірного майна, про вжиття яких просив позивач, а саме забороняти вчинення реєстраційних дій та накладення арешту на майно, що не належить жодному з відповідачів, оскільки вжиттям такого заходу порушуватимуться права та законні інтереси особи, яка не є учасником даної справи.
Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу, слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку що відповідає обставинам, які мають значення та вимогам закону слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

       Повний текст постанови складено 08 липня 2021 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Т.І. Приколота 

                                Р.В. Савуляк