ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 р. 	Справа № 440/3154/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевяков І.С., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 26.04.21  по справі № 440/3154/21
за позовом      ОСОБА_1  
до      Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України                        
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
01.04.2021 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 09.09.2017 по 17.12.2020 включно.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції,позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі положень ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 позовну заяву  залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону; заяви про поновлення строку звернення до суду з викладенням обґрунтування поважності причин пропуску такого строку з відповідними доказами на їх підтвердження.
Роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.
На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 06.04.2021 позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та клопотання про поновлення строку звернення до суду з вказаною позовною заявою.
В обгрунтування заяви про поновлення строку зазначено, що після винесення судом рішення від 26.11.2020 у справі №440/5236/20, 21.12.2020 на банківську картку позивача  зараховано кошти в сумі 6857,07 грн., причому позивачу не було зрозуміло, хто є платником даної суми та призначення платежу. Позивач припускав, що дана виплата це є саме виплата відповідачем грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, однак повної і достовірної інформації про вказану фінансову операції ОСОБА_1 не мав, оскільки про виконання судового рішення та про виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій відповідач ОСОБА_1 не повідомляв. Лише у січні 2021 року позивачу  надана довідка-розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки №74 від 23.12.2020, з якої слідує, що нарахована ОСОБА_1 сума вказаної грошової компенсації становить 6961,49 грн, тобто, більше, аніж він отримав, тож, позивач вважав, що виплата йому компенсації за невикористану додаткову відпустку проведена не в повному обсязі і очікував на доплату та виплату компенсації середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. Не дочекавшись доплат упродовж січня-лютого 2021 року, 01.03.2021 ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою, зокрема, щодо отримання інформації про проведені йому виплати. Представником позивача було направлено на адресу відповідача адвокатський запит. На адвокатський запит відповідачем надана відповідь від 03.03.2021 за вих.№6/52/32-207, якою повідомлено, що рішення суду від 26.11.2020 у справі №440/5236/20 виконано в повному обсязі, а також повідомлено про те, що прохання щодо стягнення з військової частини середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, не підлягає задоволенню. Тобто, саме з моменту отримання відповіді на адвокатський запит позивачу стало достеменно відомо про проведення з ним остаточного розрахунку.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Судовим розглядом встановлено, що 21.12.2020 на банківську картку ОСОБА_1  зараховано кошти в сумі 6857,07 грн.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Колегія суддів зазначає, що 21.12.2020 є днем, коли ОСОБА_1 повинен був дізнатися, що зараховані на його банківський рахунок кошти у сумі 6857,07 грн. є виплатою відповідачем грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №440/5236/20.
Крім того, зі змісту заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду встановлено, що вже у січні 2021 року позивачу видана довідка-розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки №74 від 23.12.2020.
Відтак, у січні 2021 року позивач вже достеменно знав про порушення своїх прав бездіяльністю відповідача щодо проведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби.
Поважними причинами пропуску строку слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Доводи позивача про те, що останній звернувся за правовою допомогою для отримання інформації про проведені йому виплати і тільки після отримання відповіді від відповідача 03.03.2021 позивач дізнався про порушення своїх прав, не є поважними причинами пропуску строку звернення.
З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів зазначає, що позивач вже з 20.12.2020 знав або повинен був знати про порушення своїх прав непроведенням остаточного розрахунку при звільненні з військової служби в належному розмірі, однак, протягом двох місяців не вчиняв жодних дій, пов`язаних із підготовкою до судового оскарження або встановлення причин та обставин невиплати зазначених виплат, натомість з запитом, за наслідками якого отримані копії платіжних документів та інформація про проведені відповідачем виплати, на які посилається позивач, останній звернувся лише 01.03.2021, що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду.
Крім того, позивач 16.03.2021 вже звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1     щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1     на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в загальній сумі 331 612,50 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі №440/3154/21 та вимоги, викладені у позовній заяві у справі №440/2259/21, хоча і по різному сформульовані, проте є аналогічними за змістом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі №440/2259/21 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку її невідповідністю вимогам статті 161 КАС України. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви упродовж десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду, зокрема, заяви про поновлення строку на звернення до суду з викладенням обґрунтування поважності причин пропуску такого строку з відповідними доказами на їх підтвердження. Позивач вимоги ухвали суду від 22.03.2021 у справі №440/2259/21 не виконав, натомість 29.03.2021 представником позивача до відкриття провадження в адміністративній справі подано заяву про відкликання позовної заяви. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №440/2259/21 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Вказані обставини також свідчать про бездіяльність особи, яка звернулась за судовим захистом.
На підставі того, що позивач дізнався про порушення своїх прав ще у січні 2021 року, та з урахуванням того, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для звернення до суду протягом трьох місяців, позивач суду не надав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав  для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та як наслідок, відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення відповідного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі №440/3154/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова