П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8984/20	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          Час і місце ухвалення: 16:29, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 09.03.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департамента патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) про: 
-          визнання протиправним та скасування наказу ДПП №484 від 17 серпня 2020 року "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
-          визнання протиправним та скасування наказу ДПП №639о/с від 28 серпня 2020 року в частині звільнення зі служби в поліції поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 ;
-          зобов`язання ДПП поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП;
-          стягнення з ДПП на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 29 серпня 2020 року по день поновлення на посаді;
-          допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП, та в частині стягнення грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за 1 місяць.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що спірні накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправними та вважає, що в свої діях не вбачає склад дисциплінарного правопорушення, а також вказує на порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що за результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування від 17 липня 2020 року. Так, в ході службового розслідування встановлено, що позивач порушив Присягу працівника поліції та не виконав сумлінно свої службові обов`язки, що унеможливлює в подальшому його службу в рядах УПП в Одеській області ДПП, а отже на підставі п.7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту поліцейського взводу № 1 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 необхідно звільнити із служби в поліції, тим саме, відповідач зазначає, що позивач вчинив дисциплінарний проступок.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ДПП (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048; код ЄДРПОУ 40108646) про визнання протиправними та скасування наказів №484 від 17 серпня 2020 року, №639о/с від 28 серпня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ ДПП №484 від 17 серпня 2020 року "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ ДПП №639о/с від 28 серпня 2020 року в частині звільнення зі служби в поліції поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 .
Зобов`язано ДПП поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП.
Стягнуто з ДПП на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 серпня 2020 року по 26 лютого 2021 року у розмірі 91 565,73 грн. (дев`яносто одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять, 73 коп.).
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць. 
В апеляційній скарзі ДПП ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ДПП зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги законодавства щодо повного й всебічного з`ясування обставин справи, оскільки на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, останній за час служби неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_1 проходить службу в МВС (міліції, поліції) починаючи з 2015 року та станом на час ухвалення рішення цей строк складав 5 років 7 місяців, а не понад 20 років, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Що стосується характеристики особи позивача, то зазначений у судовому рішенні висновок суду суперечить наявній у справі характеристиці ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року. 
Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем нібито надано достатньо доказів на підтвердження поважності причин не виходу на службу 18 лютого 2020 року, а комісією не було досліджено в повному обсязі усіх обставин та доказів, які б свідчили про неповажність не виходу ОСОБА_1 , не відповідає дійсності та спростовуються матеріалами службового розслідування й матеріалами справи.
Крім того, у рішенні не зазначено якими саме доказами, на думку суду, підтверджується поважність причини невиходу позивача на службу.
У доповненні до апеляційної скарги ДПП зазначає, що під час виконання рішення суду першої інстанції щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, працівниками управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДПП було виявлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем на вимогу суду було надано довідку про доходи ОСОБА_1 за останні 2 місяці перед звільненням (довідка №1583 від 10 листопада 2020 року). Однак, при формуванні апаратним комплексом відомостей, до грошового забезпечення позивача (з якого розраховувався середній заробіток) було помилково включено виплати, які мали разовий характер та діяли на період карантину.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що із доводами апеляційної скарги неможна погодитись через те під час службового розслідування ДПП не з`ясовував питання, пов`язані з тривалість і черговості змін та відпочинку поліцейського, не визначився з юридичною класифікацію проступку, не встановив в діях поліцейського порушення Присяги, в наслідок чого застосував дисциплінарне стягнення, яке не відповідає характеру проступку та особі поліцейського.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПП, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 проходив службу в органах національної поліції на посаді поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП.
Відповідно до наказу ДПП №1206 від 19 червня 2020 року було призначено службове розслідування, відповідно до висновків якого, позивач порушив Присягу працівника поліції та не виконав сумлінно свої службові обов`язки, що унеможливлює в подальшому його службу в рядах УПП в Одеській області ДПП, а отже на підставі п.7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту поліцейського взводу №1 роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 необхідно звільнити із служби в поліції.
Так, за результатами проведення службового розслідування ДПП №484 від 17 серпня 2020 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом ДПП №639о/с від 28 серпня 2020 року позивача звільнено зі служби в поліції з 28 серпня 2020 року.
Як вбачається з наказу №484 від 17 серпня 2020 року, наказом ДПП від 19 червня 2020 року №1206 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії" призначено та проведено службове розслідування щодо встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни позивачем, що виразилось у невиході на службу без поважних причин 18 лютого 2020 року. Під час службового розслідування факт відсутності на службі 18 лютого 2020 року без поважних причин позивача підтвердився.
Позивач, в свою чергу зазначив, що в період 16 лютого 2020 року по 17 лютого 2020 року був відкомандирований для проходження служби до ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП. Згідно дислокації сил та засобів в період 16 лютого 2020 року по 17 лютого 2020 року позивач ніс нічну зміну в м. Ізмаїл. Розуміючи, що дорога в м. Одесу, відвідування адміністративної будівлі УПП в Одеській області ДПП по питанням служби фактично займуть весь вихідний день, що позбавить позивача можливості відпочити після нічної зміни, він в режимі смс-листування отримав дозвіл у свого безпосереднього керівника командира роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_2 на вихідний день 18 лютого 2020 року. Після закінчення нічної зміни позивач виїхав до м. Одеси (дорога зайняла значний час), прибув до УПП в Одеській області ДПП, відрапортував перед керівництвом про прибуття, де і пробув майже до обіду. 
О 14:00 годині позивач залишив рапорт на ім`я командира роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_2 про вихідний у інспектора взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_3 , для передачі командиру. Тільки ближче до вечора 17 лютого 2020 року позивач попав до дому, де відпочивав до ранку 18 лютого 2020 року.
Позивач наголошує на тому, що він є особою підлеглою. Всі свої дії він узгоджує із керівництвом, вони є прозорі та такі, що завжди підлягають контролю з боку керівництва та виключне через отримання від свого безпосереднього керівника дозволу на вихідний день 18 лютого 2020 року, не прибув на службу 18 лютого 2020 року.
Також, суд першої інстанції встановив, що, в матеріалах справи містяться скрин-шот екрану телефону з листуванням позивача та його керівника від 16, 17 лютого 2020 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що комісією не було досліджено в повному обсязі усіх обставин та доказів, які б свідчили про неповажність не виходу на службу 18 лютого 2020 року, а позивачем надано достатньо доказів на підтвердження поважності причин не виходу на службу 18 лютого 2020 року.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не мотивовано неможливості застосування до позивача, іншого передбаченого ст. 13 Дисциплінарного статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення з посади, з урахуванням того, що позивач перебуває на службі в органах внутрішніх справ (поліції) понад 20 років, до дисциплінарної відповідальності не притягався та характеризується особою, яка у службовій діяльності дотримується законів, інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ України.
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з послужного списку ОСОБА_4 , останній проходив службу в МВС (міліції, поліції) починаючи з 24 липня 2015 року.
З відомостей послужного списку ОСОБА_1 також вбачається, що останній за час служби мав такі дисциплінарні стягнення:
-          сувора догана - наказ ДПП №2240 від 08 серпня 2016 року;
-          зауваження - наказ №860 від 25 червня 2018 року;
-          сувора догана - наказ №1379 від 05 жовтня 2018 року (невихід без поважних причин на службу та перебування у цей час в стані алкогольного сп`яніння);
-          догана - наказ №1337 від 02 жовтня 2018 року; 
-          зауваження - наказ №287 від 08 листопада 2019 року; 
-          догана - наказ №74 від 05 травня 2020 року; 
-          сувора догана - наказ №96 від 27 травня 2020 року.
Колегія суддів відмічає те, що станом на момент прийняття оскаржуваних наказів, у позивача наявне одне діюче дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани, застосованої наказом УПП в Одеській області ДПП №96 від 27 травня 2020 року.
Крім того, з наявної в матеріалах справи характеристики ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року, позивач за час служби в органах поліції зарекомендував себе не з позитивного боку. Безвідповідально ставився до доручених справ. В роботі потребував постійного контролю за якістю виконання вказівок, несумлінно виконував їх. Накази та нормативні акти, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ та поліції, вивчив не в повному обсязі. З громадянами не завжди ввічливий. Мав конфлікти з керівництвом, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що позивач перебуває на службі в органах внутрішніх справ (поліції) понад 20 років, до дисциплінарної відповідальності не притягався та характеризується особою, яка у службовій діяльності дотримується законів, інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ України, взагалі не відповідають доказам, наявним в матеріалах справи.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію".
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно положень п.6 ч.1 ст. 77, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Приписами ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.
Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі – Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до положень ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту встановлено перелік видів дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Як вбачається з матеріалів службового розслідування, опитаний у ході службового розслідування інспектор взводу №1 роти №2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 (станом на 18 лютого 2020 року тимчасово виконував обов`язки командира роти №6 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП) пояснив, що 17 лютого 2020 року приблизно о 13:30 йому зателефонував поліцейський ОСОБА_1 та повідомив, що він повернувся з відрядження з м. Ізмаїл, попросив надати йому вихідний день на денну зміну 18 лютого 2020 року.
Лейтенант поліції ОСОБА_2 повідомив, що запитає дозволу на надання вихідного дня в командира батальйону №2 ОСОБА_5 . Після того, як командир батальйону наказав сержанту поліції ОСОБА_1 все ж таки заступити на зміну, ОСОБА_2 неодноразово телефонував сержанту поліції ОСОБА_1 та писав повідомлення в мережі Телеграм.
Однак, останній на зв`язок не виходив та 18 лютого 2020 року на денну зміну не заступив. Пізніше, приблизно о 14:30 позивач подзвонив та повідомив, що знаходиться на лікарняному. Проте, з 18 лютого 2020 року по 08 липня 2020 року лікарняний лист на підтвердження цих обставин так і не надав.
Під час службового розслідування, з метою отримання інформації чи звертався до підпорядкованих установ сержант поліції ОСОБА_1 та чи була останньому надана довідка про тимчасову непрацездатність і за який період, Управлінням було направлено запити до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації за вих. №10245/41/13/03/02-20 від 02 червня 2020 року, до Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради за вих. №10246/41/13/03/02-2020 від 02 червня 2020 року, а також до "ТМО МВС України по Одеській області" за вих. №9836/41/13/03/02/2020 від 21 травня 2020 року.
Отримавши від медичних закладів (установ) всі відповіді та дослідивши їх було встановлено, що сержант поліції ОСОБА_1 , в період з 17 лютого 2020 року до моменту надання відповідей жодний заклад (установу) охорони здоров`я не звертався.
Колегія суддів вважає, що відповідачем у рамках службового розслідування в повній мірі досліджено всі обставини вчиненого дисциплінарного проступку та правильно кваліфіковано порушення позивачем службової дисципліни, службове розслідування проведено без процесуальних порушень діючого законодавства.
Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що скрин-шот екрану телефону з листуванням позивача та його керівника є належним доказом погодження з безпосереднім керівником одержання вихідного дня 18 лютого 2021 року.
З огляду на встановлені обставини справи та службову характеристику позивача, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийнятих ним наказів.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Зазначена правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 05 травня 2019 року у справі №825/1902/16, від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на роботі, стягнення заробітної плати та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності ч.4 ст. 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Таким чином, питання про поворот виконання судового рішення не може бути заявлено у формі доповнень до апеляційної скарги, а тому дане процесуальне питання не вирішується судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови у справі.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.