УХВАЛА

12 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.007038
адміністративне провадження № К/9901/22734/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Жука А.В., Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.007038 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Офісу Генерального прокурора Прокуратури України, в якому просив суд:
-визнати протиправним та скасувати наказ №1621ц від 19.11.2019р. про звільнення з посади прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Львівської області);
-поновити на посаді прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (з місцем дислокації у прокуратурі Львівської області) або рівнозначній посаді в органах прокуратури України з 23.11.2019;
-стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року, позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 22 червня 2021 року.
За правилами частини першої    статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України    за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись частиною п`ятою    статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22 грудня 2005 року № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року (справа № 1.380.2019.007038, провадження №К/9901/15098/21) відмовлено Офісу Генерального прокурора у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 3 частини першої    статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Враховуючи зазначене та наявність ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на ці самі судові рішення у цій же справі, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Водночас, 24 червня 2021 року надійшло клопотання ОСОБА_1 у справі № 1.380.2019.007038, у якому позивач просить застосувати заходи, визначені КАС України до Офісу Генерального прокурора щодо зловживання процесуальними правами. 
Розглянувши вказане клопотання, Суд виходить з такого. 
Частиною другою статті 45 КАС України  визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Так, перелік дій, які підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, закріплений нормою частини другої  статті 45 КАС України, проте, за будь-яких умов, визнання певних дій зловживанням процесуальними правами здійснює виключно суд, керуючись власним розсудом    та виходячи з конкретних обставин справи.
Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін. Обмеження чи позбавлення процесуального права повинно застосовуватися судом відповідно до принципу пропорційності.
Проаналізувавши доводи позивача, наведені у клопотанні, Суд приходить до висновку, що вони не є такими, що в розумінні наведених законодавчих приписів можуть слугувати підставою для застосування заходів щодо зловживання процесуальними правами. 
З огляду на викладене вище, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів до Офісу Генерального прокурора щодо зловживання процесуальними правами слід відмовити.
Керуючись статтями    45, 248,    333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.007038 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів до Офісу Генерального прокурора щодо зловживання процесуальними правами у справі № 1.380.2019.007038. 
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	А. В. Жук	
 	О. В. Калашнікова