Справа № 736/335/21 	Головуючий у 1 інстанції Кутовий Ю. С. 	
Провадження № 33/4823/300/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                           	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від  17 травня 2021 року, 

                                               в с т а н о в и в: 

Вказаною постановою суду  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.. 
        
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 27 лютого 2021 року, о 20 год. 48 хв., по вулиці Центральній в с. Прибинь Корюківського району Чернігівської області керував автомобілем марки “ВАЗ 2106”, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження огляду  в медичному закладі та застосування приладу “Драгер” відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду відносно нього  та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях  складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог КУпАП, Конституції України та норм міжнародного права. Зазначає, що судом було безпідставно стягнуто з нього 454 грн. судового збору, адже він є учасником бойових дій. Вказує, що в постанові суду невірно викладені фактичні обставини справи і не з`ясовано судом чи скоїв він дане адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що саме він керував транспортним засобом. Також вказує на відсутність в матеріалах справи даних про вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає протокол недопустимим доказом по справі, оскільки, на думку апелянта, він є сфальсифікованим працівниками поліції і в ньому є дописки, на що суд не звернув уваги. Наголошує, що його не було відсторонено  поліцейськими від керування транспортним засобом.
Особа, яка притягнута до адміністративної ОСОБА_1 , в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи щодо нього в передбачений чинним законодавством спосіб. Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи. 
         
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується  даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 034978 від 27.02.2021 року, (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.7), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини справи (а.с. 8,9), диском з відеофіксацією правопорушення (а.с. 9).                      
Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення. 
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь – які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії БД № 034978 від 27.02.2021 року, ОСОБА_1 27 лютого 2021 року, о 20 год. 48 хв., в с. Прибинь по вулиці Центральна керував автомобілем марки “ВАЗ 2106”, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження огляду  на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 4).
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису в протоколі.
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку   направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров/я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.
Твердження апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а саме, не зазначено, чи він керував даним транспортним засобом, є безпідставними та голослівними і спростовуються даними протоколу, адже в ньому прямо вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем “ВАЗ 2106”, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Вказівка апелянта на начебто дописки в протоколі та фальсифікацію даного документу працівниками поліції є також безпідставною, оскільки протокол  вважати неналежним доказом по справі чи ставити під сумнів його зміст, на що посилається апелянт,  у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні. 
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.  
Що стосується тверджень апелянта про відсутність в матеріалах справи даних про вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, то такі слід визнати безпідставними, оскільки як видно з письмових пояснень свідків ОСОБА_1 в їх присутності був ознайомлений з адміністративним протоколом, відмовився від підпису та надання пояснень в протоколі, тим самим останній відмовився і від отримання копії протоколу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 5). 
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейськими було зупинено автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , у якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, який повідомив, що випив одну пляшку пива, а також зафіксовано факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу “Драгер”, та відмову від освідування в медичному закладі. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо  перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейськими було попереджено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейськими в усній формі було відсторонено водія від керування автомобілем шляхом залишення автомобіля на узбіччі. 
Твердження в скарзі про те, що його не було відсторонено  поліцейськими від керування транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з відеозапису, поліцейськими відсторонено водія від керування та запропоновано викликати тверезого водія, або ж автомобіль залишити на узбіччі та йти додому, з чим ОСОБА_1 погодився та пообіцяв виконати. Крім того, даний факт підтверджується письмовим проясненнями свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що водія відсторонено від керування, а автомобіль залишено на узбіччі без порушень ПДР.
Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження доводи апелянта про безпідставно стягнутий з нього судовий збір.
Відповідно до п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору): від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.
Відповідно до копії посвідчення, яка була додана до апеляційної скарги (а.с. 24), ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому апеляційний суд вважає, що судом безпідставно покладено на нього обов`язок щодо сплати судового збору.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   – задовольнити частково.
Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від  17 травня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – змінити в частині стягнення судового збору.
Виключити з постанови вказівку про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 454, 00 грн. 
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін
Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко