ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6631/21	Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В. 	
Провадження № 33/817/407/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 44-3 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Демковича Ю.Й. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Демковича Ю.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року, -
в с т а н о в и в:

       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири) тисячі гривень. 
       Як визнав суд, 12 березня 2021 року близько 21 год. 27 хв., фізична особа підприємець ОСОБА_1 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність в закладі громадського харчування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться у АДРЕСА_1 , допустила роботу вказаного закладу з організацією дозвілля, чим порушив вимоги пп.9 п.3 Постанови КМУ№ 1236 від 09.12.2020 року та у відповідності до ст. 29 Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб” від 06.04.2000 року.
       Також 02 квітня 2021 року о 20 год. 57 хв. фізична особа підприємець ОСОБА_1 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність в закладі громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , допустила роботу вказаного закладу з організацією дозвілля, чим порушила вимоги п.п. 9 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р. та у відповідності до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 р. 

В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Демкович Ю.Й.. вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року незаконною, необґрунтованою, висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи.
Свої доводи мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №057475 складено лише 09 квітня 2021 року, тобто через тиждень після того як мала місце подія правопорушення, що є порушенням вимог статті 254 КУпАП. 
Звертає увагу, що встановлені карантинні обмеження не узгоджуються з конституційними принципами прав і свободи громадян.
Зазначає, що до матеріалів справи не долучено відеофіксації вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , а також відсутні дані, щодо осіб які перебували у закладі громадського харчування “Оскар” на час перевірки, а також не відібрано у них жодних пояснень з цього приводу.
Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, так як її вину не доведено належними та допустимими доказами.
Вказує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки господарську діяльність у закладі “Оскар” здійснює інша особа.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 . Та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2021 року, оскільки повний текст постанови адвокат Демкович Ю.Й., який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримав лише 09 червня 2021 року, згідно заяви про видачу копії постанови, яку подав до суду 04 червня 2021 року.

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Демковича Ю.Й., який підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів провадження, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймала, а копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року адвокат Демкович Ю.Й., який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримав 09 червня 2021 року і 17 червня 2021 року подав апеляційну скаргу.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом захисником ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
       
       Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 057477 та ВАБ 057475 від 09 квітня 2021 року; рапорти працівників поліції від 03 квітня 2021 року; відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.
Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи. 
       Так, за змістом ст.44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
       Відповідно до пп.9 п.3 Постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, в редакції чинній на день складання протоколу, заборонено проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів), діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля, у тому числі проведення святкових заходів, банкетів, майстер-класів, публічних подій тощо.
       Виходячи з аналізу вказаної правової норми, слідує, що суб`єктом відповідальності за порушення правил карантину, перелік яких наведено у пп.9 п.3 Постанови Кабінету міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 є суб`єкт господарювання, який здійснює вказану діяльність безпосередньо або через уповноважену ним особу. 
       Згідно ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

       В матеріалах справи наявна копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до якої ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, проте жодним відомостей про причетність ОСОБА_1 до діяльності закладу громадського харчування “Оскар” у даному провадженні немає.
       Натомість, з досліджених в порядку ст.294 КУпаП судом апеляційної інстанції доказів, встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно власником закладу ресторанного господарства по АДРЕСА_1 (місце знаходження ресторану “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”) є ОСОБА_3 , а відповідно до договору оренди нежитлових приміщень від 30 квітня 2018 року ОСОБА_1 орендує у ОСОБА_3 лише бар-стійку та підсобні приміщення для здійснення підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
       Таким чином, робота закладу громадського харчування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з організацією дозвілля, як зазначено у протоколі про адмінправопорушення, не входить в компетенцію ОСОБА_1 і належні та допустимі докази щодо такої діяльності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні. 

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи і містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, за якою Тернопільським міськрайонним судом притягнуто його до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 

       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, а відтак провадження по справі відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:
Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокату Демковичу Ю.Й. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Демковича Ю.Й. — задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя