Ухвала
 
13 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 520/11358/15-ц
 
провадження № 61-7539св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Довбишева Дмитра Олександровича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір про відступлення прав вимоги від 22 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про передання прав вимоги за борговою розпискою від 14 жовтня 2010 року, укладеною між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , недійсним. У задоволені решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
 
Апеляційну ОСОБА_1 задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 108 000,00 доларів США.
 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Довбишев Д. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 22 квітня 2015 року, змінити вказане рішення в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове судове рішення в цій частині.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, провадження № 12-97гс18, від 20 січня 2021 року у справі № 1512/1742/2012, провадження № 61-12778св19, від 20 січня 2021 року у справі № 344/19009/18, провадження № 61?10448св20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
 
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.  
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян