ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 р.	Справа № 520/1176/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
                                                          представника позивача: Осьмак О.В.
                                                          представника відповідача: Лютянського М.Я.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 12.04.21 року по справі № 520/1176/21
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект"  
          до          Головного управління ДПС у Харківській області               
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "Гідротехпроект") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі та текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській  області), в якому просило: 
- визнати  протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 30 грудня 2020 року форми "Р" № 00087380706, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю  "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 372187,50 грн (за податковими зобов`язаннями - 297750,00 грн, за штрафними фінансовими санкціями - 74 437,5 грн);
- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 30 грудня 2020 року форми "Р" № 00087390706, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю  "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 496249,5 грн (за податковим зобов`язанням - 330833,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями - 165416,5 грн).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано  протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення  Головного управління ДПС у Харківській області № 00087380706 від 30 грудня 2020 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в загальному розмірі 372187,50 грн. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення  Головного управління ДПС у Харківській області № 00087390706 від 30 грудня 2020 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 496249,50 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 13027,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській  області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та  нормативно - правове обґрунтування вимог апеляційної скарги через викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення - прийняті з дотриманням норм податкового законодавства. Просить врахувати висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18 щодо реальності господарських операцій.
За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі є хибними, оскільки документи, складені на оформлення господарських операцій з контрагентами позивача в повній мірі розкривають суть таких операцій та відповідають вимогам чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "Гідротехпроект". 
За результатами проведення перевірки складено акт №  6282/20-40-07-06-10/36627281 від 14.12.2020, в якому зафіксовані такі порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства: 
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України - заниження податку на прибуток на загальну суму 297750,00 грн, в тому числі за 2 квартал 2019 року в сумі 297750,00 грн;
- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК України - завищення податкового кредиту, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 330833,00 грн, в тому числі за травень 2019 року в сумі 330833,00 грн.
На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення: № 00087380706 від 30 грудня 2020 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 372187,50 грн (за податковими зобов`язаннями - 297750,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 74437,5 грн); № 00087390706 від 30 грудня 2020 року, яким ТОВ "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 496249,5 грн (за податковим зобов`язанням - 330833,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями - 165416,5 грн). 
Скориставшись правом на оскарження рішень Головного управління ДПС у Харківській області у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 грудня 2020 року № 00087380706 та № 00087390706.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 6282/20-40-07-06-10/36627281 від 14.12.2020 висновків, з огляду на що податкові повідомлення - рішення № 00087380706 від 30 грудня 2020 року та № 00087390706 від 30 грудня 2020 року є протиправними, а тому, підлягають скасуванню. 
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.
Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно із п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За положеннями пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:  дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198  Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст.200 ПК України).
Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
За положеннями пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно із підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Пунктом 44.2 статті 42 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також – Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Згідно з пунктами 2.1 та 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи – це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виходячи з викладеного, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; встановлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Водночас, дослідженню підлягають всі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.
Фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій створює наслідки для податкового обліку платника податків.
Проте, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.04.2019 у справі № 826/14331/13-а, від 10.04.2020 у справі № 823/1389/16.
Судовим розглядом установлено, що у періоді, який перевірявся контролюючим органом, ТОВ "Гідротехпроект" мало взаємовідносини з ТОВ "ЕЛТА ПРОМ".
11.02.2019 між ТОВ "Гідротехпроект" (як замовником) та ТОВ "ЕЛТА ПРОМ" (як виконавцем) укладено договір № Гт-575-19, відповідно до якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору особисто власними силами або із залученням субпідрядників виконати наступні роботи: "Математическое моделирование неупругого деформирования и разрушения элементов конструкций ГТС Украины" (т. 1 а.с. 116-119). 
До договору № Гт-575-19 сторонами укладено додатки від 11.02.2019 – протокол узгодження договірної ціни, календарний план виконання робіт та погоджено технічне завдання на виконання робіт, 07.03.2019 підписано додаткову угоду щодо зміни юридичних адрес та реквізитів сторін, затверджено звіт до договору № Гт-575-19 від 11.02.2019 (т. 1 а.с. 120-126).
В межах вказаного договору проведено господарську операцію, яку оформлено актом здачі - приймання робіт від 14.05.2019 на загальну суму 995000,00 грн. 
Відповідно до вказаної господарської операції складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 18 від 14.05.2019 на загальну суму 995000,00 грн. 
Зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт виконані позивачем в повному обсязі шляхом перерахування на користь ТОВ "ЕЛТА ПРОМ" безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями № 568 від 04.06.2019 на суму 985000,00 грн, № 566 від 03.06.2019 на суму 10000,00 грн. 
Також, між 11.02.2019 ТОВ "Гідротехпроект" (як замовником) та ТОВ "ЕЛТА ПРОМ" (як виконавцем) укладено договір № ГТ-577-19, відповідно до якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору особисто власними силами або із залученням субпідрядників виконати наступні роботи: "Математическое моделирование вибрационной прочности металических  конструкций ГТС Украины". 
До договору № Гт-577-19 сторонами укладено додатки від 11.02.2019 – протокол узгодження договірної ціни, календарний план виконання робіт та погоджено технічне завдання на виконання робіт, 07.03.2019 підписано додаткову угоду щодо зміни юридичних адрес та реквізитів сторін, затверджено звіт до договору № Гт-575-19 від 11.02.2019 (т. 1 а.с. 131-142).
В межах такого правочину проведено господарську операцію, яку оформлено актом здачі - приймання робіт від 14.05.2019 на загальну суму 990000,00 грн. 
Відповідно до вказаного договору складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 17 від 14.05.2019 на загальну суму 990000,00 грн. 
Зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт виконані позивачем в повному обсязі шляхом перерахування на користь ТОВ "ЕЛТА ПРОМ", безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням: № 565 віл 03.06.2019 на суму 990000,00 грн. 
Наявні в матеріалах справи акти здачі - приймання робіт є первинними документами та не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу статті 9 Закону № 996-XIV, статті 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а тому є належними та допустимими доказами, підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин.
Долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. 
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано достатніх доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди позивача є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно, свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.
Посилання відповідача на те, що з тексту звітів до договорів № Гт-575-19 та № Гт-577-19 від 11.02.2019 неможливо ідентифікувати особу, яка їх виконала, тобто встановити безпосереднього учасника господарської операції, що є недотриманням вимог ч. 2  ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 19.07.1999 за № 996-ХІУ, спростовуються матеріалами справи, оскільки такі звіти зі сторони ТОВ «Гідротехпроект» підписано генеральним директором ОСОБА_1 , зі сторони ТОВ «ЕЛТА ПРОМ» - директором Удовенко Т. Ф., та скріплено печатками підприємств.
Також, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що посилання відповідача на негативну інформацію стосовно контрагента позивача, ТОВ "ЕЛТА ПРОМ", яка міститься в податковій інформації Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області № 451/05-099-46-03/42273017 від 29.07.2019 та на те, що проведеним аналізом ІС "Податковий блок" та ІС Єдиного реєстру податкових накладних, отриманих від постачальників встановлено, що ТОВ "РАЙСЕЛ ІНВЕСТ" не здійснював придбання робіт у ТОВ "ЕЛТА ПРОМ" не заслуговують на увагу, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 804/939/16, від 18.12.2019 у справі № 825/3891/14, від 22.11.2019 у справі № 817/2887/14 та від 04.06.2020 у справі № 340/422/19, зазначеній судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Вказані висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 826/8016/13-а, від 10.09.2018 у справі № 826/25442/15, від 11.09.2018 у справі № 810/2677/17.
Доказів наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція зі списання коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника.
За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.
Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження недобросовісності ТОВ «Гідротехпроект» як платника податку на додану вартість, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Гідротехпроект» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
На момент здійснення спірних правочинів позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.
Потреба в укладенні згаданих правочинів обумовлена необхідністю здійснювати господарську діяльність з урахуванням видів економічної діяльності ТОВ «Гідротехпроект» згідно з даними витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 93-100).
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів правомірності висновків акта перевірки № 6282/20-40-07-06-10/36627281 від 14.12.2020 та, як наслідок, правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30 грудня 2020 року за № 00087380706, яким Товариству з обмеженою відповідальністю  "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 372187,50 грн (за податковими зобов`язаннями - 297750,00 грн, за штрафними фінансовими санкціями - 74 437,5 грн) і за № 00087390706, яким Товариству з обмеженою відповідальністю  "Гідротехпроект" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 496249,5 грн (за податковим зобов`язанням - 330833,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 165416,5 грн) прийнято з порушенням норм чинного законодавства України та вони підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а також не зазначено в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
З правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18 щодо реальності господарських операцій, наведені висновки узгоджуються та їй не суперечать.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі № 520/1176/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  09.07.2021 року