ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/406/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2021 року                                                                                 м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є.,  Собківа Я.М.,  за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження   апеляційну  скаргу  ОСОБА_1   на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23  квітня 2021  року  в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Черкаській області Державної податкової служби про визнання протиправним і скасування рішення,  
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 у  лютому 2021 року  звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив  визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.01.2021 №960707 про донарахування штрафних санкцій в сумі: 151726 грн за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно та всупереч чинного законодавства України прийняв оскаржуване рішення. Зокрема, позивачу не пред`явлені направлення та службові посвідчення посадових осіб для здійснення перевірки. Акт зняття залишків товару складений без його особистої участі та йому не наданий. Також вказав, що відповідачем не доведений факт реалізації позивачем товару, який, на переконання відповідача, не було обліковано.   
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23  квітня 2021  року в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали податкової перевірки доводять, що станом на дату та час проведення фактичної перевірки позивач здійснював реалізацію підакцизного товару, щодо якого не надав посадовим особам відповідача первинні документи на їх придбання. Оскільки доказів ведення обліку товарів, зняття залишків яких проведено під час фактичної перевірки згідно з актом зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (на момент перевірки їх сума склала 75863,00грн), не надано, то відповідачем доведено вчинення позивачем порушення приписів п.12  ст.3 Закону України  від  6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке  передбачає застосування штрафу, визначеного  ст.20 ЗУ №265/95-ВР  та підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.
Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та  недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що:
проведення перевірки відбулось без пред`явлення позивачу направлення на проведення перевірки та службових посвідчень посадових осіб;
акт зняття залишків товару складено без участі позивача;
акт перевірки не був належним чином вручений позивачу, що позбавило його можливості надати відповідні докази на підтвердження наявного товару;
визначення штрафних санкцій відбулось з посиланням на незаконні акти перевірки та зняття залишків товару.
Також скаржник вказав, що відповідачем не доведений факт реалізації позивачем товару, який, на переконання відповідача, не було обліковано.
Крім того, в поясненнях на відзив відповідача на апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема:
у постанові від 04 вересня 2020 року в справі  2а-12445/11/2670, згідно з якою сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до    Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»    та  Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (затверджене  наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246), не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої  статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
у постанові від 26 січня 2021 року в справі  814/1138/17, згідно з якою застосована на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування ті послуг» штрафна санкція передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, а не за ведення з порушенням    обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання, що зафіксовано в акті перевірки.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований 08.04.2008 як фізична особа-підприємець, запис №20250000000005974. Основний вид діяльності - «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами». З вказаної дати відповідач взяв позивача на облік як платника єдиного внеску.
Позивач має право на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, що підтверджується відповідною ліцензією реєстраційний №23050311202000671 з терміном дії з 05.04.2020 до 05.04.2021.
На підставі наказу від 03.11.2020 №1890-П та направлень від 03.11.2020 №950 і №951 головний державний ревізор-інспектор Павловський С.Ю. та в.о. начальника відділу фактичних перевірок Сотуленко А.М. здійснили фактичну перевірку позивача за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , - за наслідками якої склали акт від 19.11.2020 №427/23/23/07/ НОМЕР_1 (далі  -  акт перевірки).
Під час перевірки в.о. начальника відділу фактичних перевірок Сотуленко А.М. склав письмове звернення від 11.11.2020 до позивача про зобов`язання останнього за період, що підлягає перевірці, надати копії таких документів:  що підтверджують придбання/обмін товарів підакцизної групи; що підтверджують право власності або іншого користування господарською одиницею за вказаною адресою; видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, ліцензії, дозволи. Вказані документи зобов`язано надати до 18.11.2020. З ним ознайомлено позивача 11.11.2020, що підтверджується його підписом.
В акті перевірки зафіксовано наступне. Під час огляду місця здійснення діяльності позивача виявлено зберігання з метою реалізації кінцевому споживачу тютюнових виробів з порушенням встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на загальну суму: 75863,00грн. Супровідні документи на вказані тютюнові вироби під час перевірки надано не було. Окрім того встановлено факт реалізації товарів підакцизної групи без зазначення коду УКТЗЕД у фіскальному чеку. Відповідно до п.3.1. висновку перевірки встановлено порушення п.п.11, 12  ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
У прикінцевих положеннях акту перевірки зазначено, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику пропонується прибути до відповідача за викликом. Додатками до нього є: фіскальний чек, акт зняття залишків товарних, копія письмового звернення. Акт перевірки підписаний працівниками контролюючого органу.
Вказаний акт перевірки відповідач 19.11.2020 надсилав на адресу позивача. Однак він повернувся з довідкою відділення Укрпошти за закінченням встановленого терміну зберігання.
На підставі акту перевірки прийняте спірне податкове повідомлення - рішення від 15.01.2021 №960707, яким на позивача накладено штрафні санкції в сумі: 151726,00грн за порушення п.12 ст.3 вказаного Закону.
Вказане податкове повідомлення - рішення позивач отримав 19.01.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про поштове вручення.
Відповідно до розрахунку фінансових санкцій до податкового повідомлення - рішення сума фінансових (штрафних) санкцій становить 151726,00 грн (75863,00 грн х 2) (реалізація товарів, які необліковані за місцем реалізації та зберігання), що є відповідальністю, передбаченою ст.20 вказаного Закону.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням - рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Абзацом другим  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає  Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI  (далі -  ПК України).
Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України  податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підп.19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України  контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України  контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Підпунктом  75.1 ст.75 ПК України  передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною відповідно до підп.75.1.3. п.  75.1. ст.75 ПК України  вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Вона здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1. ст.80 ПК України).
Відповідно до підп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України  фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
На підставі п.80.4. ст.80 ПК України  перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту  20.1.10 пункту 20.1 статті 20  цього  Кодексу  може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Фактична перевірка відповідно до п.80.7. ст.80 ПК України  проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу  у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Доводи скаржника щодо непред`явлення направлень на перевірку та службових посвідчень працівників податкового органу  не заслуговують на увагу, оскільки в направленнях від 03.11.2020 №950 і №951 наявні його особисті підписи щодо пред`явлення вказаних документів ревізорами та вручення йому копії наказу від 03.11.2020 №1890-П про проведення фактичної перевірки.
Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) відповідно до п.86.1. ст.86 ПК України  оформлюються у формі акта або довідки, які  підписуються посадовими особами контролюючого органу  та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених  статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
Згідно з п.86.5 ст.86 ПК України  акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених  статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки  чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному  статтею 58  цього Кодексу  для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.  У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
На підставі п.58.3. ст.58 ПК України  у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення  або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків  або з інших причин, податкове повідомлення-рішення  або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги  вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З огляду на викладені норми чинного законодавства України, доводи скаржника про невручення йому акту перевірки є безпідставними, оскільки вказаний акт відповідач 19.11.2020 надсилав на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією, однак акт перевірки повернувся до податкового органу з відміткою відділення Укрпошти «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.98-99), у зв`язку з цим акт перевірки вважається врученим позивачу  у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає  Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Відповідно до п.12  ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України  спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених  пунктом  297.1  статті 297  цього  Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з  ст.20 Закон  у України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів,  які не обліковані у встановленому порядку,  та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція  у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Матеріали справи свідчать, що станом на дату та час проведення фактичної перевірки позивач здійснював реалізацію підакцизного товару, що якого не надав посадовим особам відповідача первинні документи на їх придбання. Актом зняття залишків товару, який складено під час перевірки та підписано позивачем, підтверджується наявність у позивача підакцизних товарів (сигарет) товарів на суму 75863,00грн та не надання документів на їх придбання.
Відповідно до абзацу першого п.85.2 ст.85 ПК України  платник податків зобов`язаний  надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі  всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України  контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з розпочатою перевіркою в позивача виник обов`язок надати всі документи, які пов`язані з перевіркою, у т.ч. щодо ведення обліку товарів, які реалізуються позивачем у власній господарській діяльності, однак позивач таких документів відповідачу не надав, що підтверджується актом перевірки. Не надані такі документи і  до часу прийняття  спірного рішення.
Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України  фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.
Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій відповідно до  Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Згідно з положеннями  ст.109 ПК України  податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем докази ведення обліку товарів, зняття залишків яких проведено під час фактичної перевірки згідно з актом зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (на момент перевірки їх сума склала 75863,00грн), не надано, у зв`язку з чим відповідачем доведено вчинення позивачем порушення приписів п.12    ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», наслідком чого є застосування штрафу, визначеного  ст.20 Закон  у України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України.
Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що надані позивачем суду копії видаткових накладних за 2018-2019 роки, а також від 20.01.2020, 17.07.2020, 05.11.2020, 10.11.2020 і фіскальних чеків від 24.07.2020, 30.11.2020, квитанції від 31.08.2018 не доводять, що під час фактичної перевірки був реалізований саме цей товар. 
Доводи скаржника про те, що на момент перевірки у нього були в наявності всі первинні документи, які підтверджують придбання та облік тютюнових виробів, та які він зобов`язувався подати до контролюючого органу на підставі письмового звернення про отримання документів, але не надані у встановлений строк через погодні умови - ожеледицю, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом у зв`язку з ненаданням позивачем документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), саме  під час проведення перевірки,  що є самостійним складом відповідного правопорушення та підставою для накладення штрафу.
Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №813/2875/17.
Посилання скаржника на  правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема, в постановах від 04 вересня 2020 року в справі  2а-12445/11/2670, від 26 січня 2021 року в справі  814/1138/17, колегія суддів відхиляє, оскільки сформовані у цих справах висновки побудовані з урахуванням норм чинного законодавства, що діяли на час спірних правовідносин, які не передбачали прямого обов`язку суб`єкта  господарювання надати контролюючому органу під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг» від 20 вересня 2019 року
  .№ 128-IX, який набрав чинності 01.08.2020 та діяв на час спірних правовідносин у цій справі,  зокрема, пункт п.12   ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  доповнено абзацом, який передбачає, що   суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).  Отже, позивач під час проведення перевірки повинен був надати контролюючому органу документи, які підтверджують облік та походження товару. 
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно  до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23  квітня 2021  року  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
  Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2021  року.

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків