ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25232/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови у врахуванні при обчисленні довідки про заробітну плату від 12 листопада 2018 року № 12-36, виданої приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно- торгова компанія «АВІАПОСТАЧ» за період роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 12 листопада 2018 року № 12-36, виданої приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ» з врахуванням періоду роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року з моменту призначення пенсії з врахуванням раніше проведених виплат; 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 з 20 лютого 2019 року та з 01 квітня 2020 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести індексацію та виплату проіндексованої пенсії ОСОБА_1 з 20 лютого 2019 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та з 01 квітня 2020 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі в розмірі 1,11. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при подачі заяви про призначення пенсії позивачем була подана довідка про заробітну плату № 12-36 за період з січня 1991 по грудень 1995, видана приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ», однак, відповідачем при обчисленні пенсії враховано заробітну плату згідно з довідкою лише за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1992 року, при цьому заробітна плата за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року врахована в нульовому розмірі. Також, позивач зазначає, що уповноваженими особами пенсійного органу протиправно не було проведено індексацію пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови у врахуванні при обчисленні довідки про заробітну плату від 12 листопада 2018 року № 12-36, виданої приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно- торгова компанія «АВІАПОСТАЧ» за період роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 12 листопада 2018 року № 12-36, виданої приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ» з врахуванням періоду роботи з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року з моменту призначення пенсії з врахуванням раніше проведених виплат.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 з 20 лютого 2019 року та з 01 квітня 2020 року; 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести індексацію та виплату проіндексованої пенсії ОСОБА_1 з 20 лютого 2019 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та з 01 квітня 2020 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі в розмірі 1,11.
Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.
22 вересня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При подачі заяви про призначення пенсії позивачем було подано довідку про заробітну плату № 12-36 за період з січня 1991 по грудень 1995, видана Приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ».
При перевірці матеріалів пенсійної справи, позивачем було встановлено, що зазначена вище довідка при обчисленні пенсії була врахована лише частково, відповідачем при обчисленні пенсії враховано заробітну плату згідно з довідкою лише за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1992 року, при цьому заробітна плата за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року врахована в нульовому розмірі.
В акті за результатами перевірки щодо достовірності документів про заробітну плату, наданих для обчислення (перерахунку) пенсії громадянину ОСОБА_1 ПрАТ «УАТК «Авіапостач» від 30 травня 2019 року № 628-2 пенсійним органом зазначено, що перевіркою не встановлено відхилення у сумах заробітної плати, зображених у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 12-36 від 12 листопада 2018 року за період роботи з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1992 року, однак за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року документи для перевірки не надано. Рекомендовано надати нову довідку.
На виконання вимог пенсійного органу позивачем було подано нову довідку з зазначенням заробітної плати, однак відповідно до розрахунку 25 вересня 2020 року, пенсійним органом не було враховано період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року для розрахунку пенсії.
Позивач, вважаючи протиправними дії пенсійного органу під час обрахунку пенсії, звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки, відповідачем протиправно відмовлено у врахуванні при обчисленні довідки про заробітну плату від 12 листопада 2018 року № 12-36, а також зазначив, що недоотримана пенсія підлягає індексації та компенсації.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до вимог пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1   (у редакції   постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Згідно з абзацом 4 пункту 1.7 розділу 1 Порядку якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. розділу ІІ Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з         додатком 4         до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції   постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи
6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м.         Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у         пункті 1.3         розділу І цього Порядку).
Відповідно до вимог пункту 2.10. розділу ІІ Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи довідка № 12-36 від 12 листопада 2018 року за період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1995 року містить усі необхідні відомості щодо отриманої позивачем заробітної плати під час роботи у Приватному акціонерному товаристві «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ».
Судом першої інстанції встановлено, що на всі виплати нараховано страхові внески та дана довідка видана на підставі особових рахунків за 1991 - 1995 роки.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що прийнята відповідачем, з одночасним поданням довідок про заробітну плату.
При подачі заяви про призначення пенсії позивачем було подано довідку про заробітну плату № 12-36 за період з січня 1991 по грудень 1995, видана приватним акціонерним товариством «Українська авіаційно-торгова компанія «АВІАПОСТАЧ».
За результатами перевірки щодо достовірності документів про заробітну плату, наданих для обчислення (перерахунку) пенсії громадянину ОСОБА_1 ПрАТ «УАТК «Авіапостач» (акт від 30 травня 2019 року № 628-2) пенсійним органом зазначено, що перевіркою не встановлено відхилення у сумах заробітної плати, зображених у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 12-36 від 12 листопада 2018 року за період роботи з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1992 року, однак за період з 01 січня 1993 року по 31 грудня 1995 року документи для перевірки не надано. 
В свою чергу суд першої інстанції вірно звернув увагу, що належних та допустимих відомостей про вжиття Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві будь-яких заходів, спрямованих на перевірку поданих позивачем документів, або докази, що свідчать про відсутність можливості здійснення такої перевірки або що спростовують розрахунки заробітної плати у наданих позивачем довідках, відповідачем не надано.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач не звертався до позивача з вимогами щодо підтвердження відомостей про заробітну плату, отже, не покладав на позивача обов`язку з доведення правильності та достовірності поданих відомостей.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що неможливість Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам не повинна становити надмірний тягар, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості, а відповідальність за неспроможність органом пенсійного фонду провести таку перевірку за наведених підстав разом з негативними наслідками не може повною мірою покладатись на позивача. 
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити індексацію пенсії з 20 лютого 2019 року та 01 квітня 2020 року та виплатити суму недоодержаної пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Згідно п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії.
Відповідно до вимог абзацу 3 п. 4 Порядку № 1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до абзацу 5 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Згідно абзацу 6 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Відповідно до вимог абзацу 1 п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається     базовим     при     обчисленні     індексу     споживчих     цін     для індексації       грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих     громадянами     за цей місяць, не провадиться. З наступного     місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку № 1078.
У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку №1078.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.
Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.
Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526 до Порядку № 1078, внесено зміни, зокрема, абзац 3 пункту 5 викладено в такій редакції, яка діє з 21 червня 2012 року: «У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку».
Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 5 Порядку № 1078 в діючій редакції у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Таким чином, з огляду на викладене, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Колегія суддів звертає увагу, що пенсія, яку позивач отримує, є об`єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ повноваження органу ПФУ відносно здійснення індексації пенсій є дискреційними і суд не може проводити розрахунок індексації пенсії за певний період із застосуванням відповідних методик та вірних показників для такої індексації судом.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводяться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251 передбачено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір пенсі позивача починаючи з 20 лютого 2019 року мав бути проіндексований із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17, а з 01 квітня 2020 року в розмірі 1,11. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України  залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст.  242-244,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                       В.О. Аліменко
Судді                                                                                           Л.В. Бєлова
                                                                                          А.Ю. Кучма