Справа № 162/307/21 	Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н. І. 	
Провадження № 22-ц/802/1243/21  Категорія: 70 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 вересня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С.І.
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Сидорук Ольгою Василівною, на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 липня 2021 року,      

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1  20 травня 2021 року звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб під час перебування у якому в них народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні стосунки за час спільного сімейного проживання поступово погіршились, суперечать її інтересам та інтересам їхніх дітей, у зв`язку з чим нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час позивач проживає разом з відповідачем у спільному будинку, однак останній участі в утриманні та вихованні дітей не бере. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23 липня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь   ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 20 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з   ОСОБА_2 в користь держави 908,00 гривень судового збору. Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 700,00 гривень.
Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, вважає, що висновки, які викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, а при його ухваленні порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Вказує, що він 03 липня 2021 року повернувся в Україну з Республіки Польща. Телефоном працівник суду невдовзі повідомив йому про наявність відкритого провадження. 10 липня 2021 року поштою він отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками. Вважає, що він був позбавлений права подати відзив на позовну заяву, зустрічний позов, оскільки строк закінчувався 26.07.2021. Із зустрічним позовом звернувся до суду 23.07.2021, проте саме на 23.07.2021 справа була призначена до розгляду та розглянута судом першої інстанції. Вказує, що діти перебувають повністю на його утриманні та проживають у будинку, який належить йому на підставі спадкування. Позивач жодних доказів на підтвердження того, що вона несе витрати на утримання дітей суду не надала. Згідно акта виконаних робіт від 19.05.2021 ОСОБА_1 прийняла та оплатила наступні послуги: попередня консультація, укладення договору про надання правової допомоги – 200,00 грн; оформлення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей – 500,00 грн. З приводу якого спору була надана консультація і на якій підставі укладення договору включено у вартість послуг адвоката з матеріалів справи не вбачаються. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій справі повністю.
Відзив на апеляційну скаргу у цій справі не подавався.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 від 07 липня 2008 року, та свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_2 від 26 липня 2011 року, батьком дітей є  ОСОБА_2 .
Відповідач не заперечив доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин.
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.05.2021, виданої Любешівською селищною радою, встановлено, що до складу сім`ї входять ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_1 .
Матеріали справи не містять доказів працевлаштування позивача, отримуваних нею доходів та доказів витрат, які несуться позивачем на утримання дітей.
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 23 липня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей повернуто позивачеві, оскільки в справі № 162/307/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вже винесено судове рішення.
Матеріали справи не містять доказів працевлаштування та отримання доходів відповідачем.
Твердження відповідача про те, що витрати на утримання дітей повністю несе він, нічим не підтверджені. Додані копії чеків на купівлю продуктів харчування та промислових товарів на 279,80 грн, 95,00 грн, 420,50 грн, 29,60 грн, 129,20 грн не можуть вважатись таким підтвердженням.
Частина чеків не містить в собі дати покупки, а інші чеки датовані 15.07.2021, 05.07.2021, 12.07.2021, тобто ці покупки зроблені після подання позивачем позову до суду, всі копії вказаних чеків додано позивачем до зустрічної позовної заяви.
Відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 5 ст. 183 СК України визначено стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину – однієї чверті; на двох дітей – однієї третини; на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд першої інстанції призначив до стягнення аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Суд враховує те, що відповідач є працездатним за віком, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати немає.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року – 1779 гривень, з 1 липня – 1859 гривень, з 1 грудня – 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня – 2395 гривень, з 1 липня – 2510 гривень, з 1 грудня – 2618 гривень.
Судом не встановлено, що на час пред`явлення позову про стягнення аліментів і ухвалення судового рішення діти проживають разом з батьком – відповідачем по справі і перебувають на його утриманні. Аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Сама по собі та обставина, що дитина проживає чи зареєстрована разом з відповідачем, не доводить, що він реально її утримує. Відповідач ніяких доказів утримання ним дітей не надав. 
Виходячи з вищенаведених обставин виник та існує спір між матір`ю та батьком дітей щодо їх утримання і суд правильно вирішив спір про розмір аліментів. Визначений розмір аліментів не є надмірним і є необхідним для забезпечення розвитку дітей. 
У апеляційній скарзі відповідач викладає обставини, що стосуються права користування житлом, спільним майном, права власності, проте це не відноситься до предмету спору у цій справі про стягнення аліментів. У даній справі суд вирішував лише питання утримання дітей. 
У разі нецільового використання аліментів, на що посилається відповідач у апеляційній скарзі, стаття 186 Сімейного кодексу України передбачає, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
На підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість подання відзиву на позовну заяву та зустрічної позовної заяви, оскільки відповідач не був позбавлений права звернутись з клопотанням про продовження строку, та не позбавлений права звернутись з відповідним позовом до суду.
Що стосується витрат на правову допомогу, то відповідно до п. 1 договору про надання правничої допомоги від 14.05.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Понікарчик І. А., зміст правничої допомоги адвоката полягає в оформленні позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. За п. 3 того ж договору за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, що вказана в п. 1 договору, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплати фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах, визначених додатком до цього договору. 
В матеріалах справи відсутній додаток до договору. З акту виконаних робіт від 19.05.2021  ОСОБА_1 прийняла та оплатила наступні послуги: попередня консультація, укладення договору про надання правової допомоги – 200,00 грн; оформлення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей – 500,00 грн.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Робота по підготовці та укладенню договору про надання правової допомоги не може вважатись правовою допомогою, наданою особі.
Таким чином, виходячи з опису виконаних робіт, змісту Договору та акту виконаних робіт, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір і, відповідно, змінити рішення суду першої інстанції у цій частині. До відшкодування належать витрати у розмірі 500,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги за виконання робіт адвокатом по підготовці позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Зміст оскаржуваного судового рішення в частині стягнення аліментів та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Сидорук Ольгою Василівною, задовольнити частково.
Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 липня 2021 року в цій справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.
Стягнути з   ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень).
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий         

 
Судді