ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                      Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
24 вересня 2021 р. 	Справа № 520/4952/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
26.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) від 14.01.2021 року про відмову у перерахунку призначеної йому пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок призначеної йому пенсії без обмежень максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснювати у подальшому виплати призначеної йому пенсії без обмежень її максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що у вересні 2008 року він був звільнений з посади прокурора - криміналіста відділу криміналістики прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до положень  ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1789-ХІІ)  в редакції, що діяла на момент звільнення позивача з органів прокуратури і отримав право на пенсію за вислугу років в розмірі 90% від середнього заробітку, без обмежень максимальним розміром, яка була призначена позивачу у зазначеному розмірі і яку він продовжує отримувати на даний час. 02.11.2020 року Харківською обласною прокуратурою, у зв`язку з його запитом, було складено довідку за № 21-78 «Про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій» за нормами, чинними на 11.09.2020 року, відповідно до положень  ст. 81 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі – Закон № № 1697-VІІ). 05.01.2021 року він звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Харківській області про перерахунок раніше призначеної мені пенсії у бік її підвищення без обмеження максимальним розміром на підставі отриманої з Харківської обласної прокуратури вищезазначеної довідки № 21-78 від 02.11.2020 року. Вказану довідку № 21-78 від 02.11.2020 року ним було спрямовано відповідачу разом із вищезазначеною заявою про перерахунок пенсії. 26.01.2021 року з відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області позивачем було отримано копію рішення від 14.01.2021 року, прийнятого за результатами розгляду його заяви від 05.01.2021 року про перерахунок його пенсії у бік її підвищення без обмежень максимальним розміром, яким у перерахунку пенсії відмовлено. Відмова у перерахунку пенсії позивача мотивована тим що «При перерахунку пенсії згідно  закону України    № 1789-ХІІ  аналогічних розрахунків Генеральної прокуратури України, на підставі  Постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року, розмір пенсії є значно меншим ніж він отримує на даний час...». 
Також, позивач зазначив, що прийняте відповідачем рішення від 14.01.2021 року порушує вимоги  Конституції України,  Закону № 1697-VІІ, Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668-VI), оскільки на момент виходу його на пенсію не існувало будь-яких правових норм щодо обмеження її максимальним розміром, окрім права на пенсію у сумі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, він отримав також право на пенсію без обмеження її максимальним розміром, який був встановлений лише у подальшому положеннями вище наведеного  Закону № 3668-VI.     
Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що 05.01.2021 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсії № 21-78 від 02.10.2020 року, виданою Харківською обласною прокуратурою відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  з розрахунку розміру, що діяв на момент призначення пенсії (90%) із середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії. Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області 963300179358/054 від 14.01.2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із тим, що на даний момент позивач отримує пенсію у розмірі 18.991,04 грн., але після перерахунку розмір пенсії, з урахуванням обмежень, передбачених ч. 3  ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (далі – Закон № 1058-IV) складає 17.690 грн., у зв`язку з чим прийнято рішення щодо недоцільності здійснення такого перерахунку. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Висновок суду вмотивований тим, що для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений  законом, законодавцем не передбачено.
Також, суд зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії прокурорських працівників десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність передбачене чинними нормативно-правовими актами, тобто ґрунтується на вимогах закону.
Крім того, суд зазначив, що позовна вимога зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмежень максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, є похідною та також не підлягає задоволенню.
Відносно позовної вимоги зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснювати у подальшому виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмежень її максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначив, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог його адміністративного позову.
Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.
На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. 
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України частковому скасуванню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 02.09.2008 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 01.10.2020 року отримує пенсію за вислугу років на підставі  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ  у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати.
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2013 року по справі № 643/5279/13-а, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.03.2014 року, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Московському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії (а.с. 20-21, 22-25).
Визнано неправомірними дії УПФУ в Московському районі міста Харкова щодо обмеження ОСОБА_1 його права на отримання пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати. 
Зобов`язано УПФУ в Московському районі міста Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2012 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 22.08.2012 року № 18-653, виходячи із розрахунку 90% від місячної (чинної) заробітної плати та здійснити відповідні виплати. 
Також, постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2016 року по справі № 643/6286/16-а, шо залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року,  адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково (а.с. 26-28, 31-34). 
Визнано неправомірним рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова, а саме: протокол від 20.05.2016 року про перерахунок пенсії із розрахунку 90% середнього заробітку прокурора-криміналіста, відповідно до наданої довідки прокуратури Харківської області № 18-158 від 25.02.2016 року з урахуванням  Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року  та  Постанови КМУ № 763 від 30.09.2015 року. 
Зобов`язано УПФУ в Московському районі м. Харкова перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмежень у бік її підвищення, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників з першого місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.06.2016 року. 
Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2016 року по справі № 643/6286/16-а позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 90 % від розміру заробітної плати.
У листопаді 2020 прокуратурою Харківської області позивачу видано довідку від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Довідка видана відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Харківської обласної прокуратури (а.с. 35).
05.01.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ України в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії, додавши довідку прокуратури Харківської області від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
За результатами розгляду заяви позивача від 05.01.2021 року,  відділ перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 14.01.2021 року № 963300179358/054 відмовив у перерахунку його пенсії відповідно до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсії від 02.11.2020 року № 21-78, виданої Харківською обласною прокуратурою з тих підстав, що пенсія ОСОБА_1 була призначена відповідно до  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ. При перерахунку пенсі згідно  Закону № 1789-ХІІ, аналогічних розрахунків Генеральної прокуратури України, на підставі  Постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року, розмір пенсії є значно меншим ніж ОСОБА_1 отримує на даний час. Тому, виплата пенсія буде проводитися у попередньому розмірі. (а.с. 36).
Відповідно до розрахунку пенсії позивача станом на 14.01.2021 року вбачається, що основний розмір пенсії позивача від середнього заробітку з 01.10.2020 року складає 37.079,28 грн., однак вказана сума обмежена максимальним розміром пенсії у розмірі 17.690,00 грн. Загальний відсоток розрахованої пенсії від заробітку 60. (а.с. 52)
Приходячи до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору у цій справі є, окрім іншого, відмова відповідача провести перерахунок пенсії виходячи із розміру 90% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78 без обмеження максимального розміру пенсії.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, водночас вважає, що суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 20  ст. 86 Закону № 1697-VІІ  з урахуванням  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до  ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ  щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90, а потім 80 і згодом 60 процентів від суми місячного (чинного) заробітку, а також положення ч. 2  ст. 86 Закону № 1697-VII, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватись норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Наведена позиція щодо послідовності застосування норм  закону, якими визначається відсоток, з якого обчислюється пенсія, збігається з висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 04.02.2019 року, яке набрало законної сили 16.10.2019 року, у зразковій справі № 240/5401/18, в якій йдеться про зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсії військовослужбовців.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд України у постанові від 06.10.2015 року у справі № 127/11720/14-а та Верховний Суд у постанові від 08.06.2021 року у справі № 263/15245/16-а висловили позицію щодо зміни розміру відсотків пенсії колишнім працівникам прокуратури при її перерахунку. Вказана позиція зводиться до того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені зміни до  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ  на момент звернення позивача із заявлю про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Подібна правова позиція за схожих обставин також була застосована Верховним Судом у постановах від 03.05.2018 року у справа № 308/11498/16-а, від 22.06.2018 року у справі № 635/6663/16-а, від 19.06.2018 року у справі № 725/1352/16-а) та від 29.06.2020 року у справі № 490/5366/16-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватися норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосувалися зміни розміру відсотків при призначенні пенсії прокурорам.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію, виходячи із розміру 90% (в редакції станом на час призначення пенсії відповідно до  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ) від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію  Законом № 3668-VІ.
За положеннями  ст. 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року, (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Митного кодексу України,  законів України "Про державну службу", Про прокуратуру", Про статус народного депутата України", Про Національний банк України", Про Кабінет Міністрів України", Про дипломатичну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про судову експертизу", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Про наукову і науково-технічну діяльність", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Про пенсійне забезпечення", Про судоустрій і статус суддів",  Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України",  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  ст. 2 Закону № 3668-VІ, зокрема,  Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим  Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Зазначені вище положення  Закону № 3668-VI  не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.05.2018 року у справі № 704/87/17, від 03.04.2018 року у справі № 361/4922/17, від 15.05.2019 року у справі № 554/4191/17, від 21.11.2019 року у справі № 161/14321/16-а та від 10.12.2020 року у справі № 580/492/19 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції абзацу 1 пункту 2 розділу  ІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, виходячи із наступного.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання)  максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3  ст. 42 Закону № 1058-IV та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Колегія суддів вважає, що вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності  Законом № 3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Як було зазначено вище, згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
При цьому абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3  ст. 42 Закону № 1058-IV  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема,  осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим  Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії  (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом  тощо).
Колегія суддів зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням  Закону № 3668-VI  щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2  розділу ІІ Закону № 3668-VI  в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Оскільки на момент набрання чинності  Законом № 3668-VI  пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, колегія суддів приходить до висновку, що на неї не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.
Аналіз пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень  ст. 2 цього ж Закону  лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, статті 2 та пункт 2 абзацу 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Тлумачення пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений    Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої групи, без застосування до них положень пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого ст. 2 даного  Закону  обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до п. 3 ч. 1    ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 року № 5207-VI  вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності  Закону № 3668-VI  та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним  Законом  він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  ст. 2 Закону № 3668-VI).
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у  ст. 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним  Законом,  поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Як установлено судовим розглядом, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1  ст. 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені положення  Закону № 3668-VI  неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Викладені вище висновки щодо застосування статті  2, абзацу 1 пункту 2 розділу  ІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19, а також Верховним Судом у постановах від 08.07.2020 року у справі № 607/7115/17, від 10.09.2020 року у справі № 280/5154/19 та від 24.09.2020 року у справі № 640/5854/19.
Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі № 580/5238/20, які у силу положень ч. 5  ст. 242 КАС України  є обов`язковими для врахування при розгляді цієї справи.
Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснювати у подальшому виплати призначеної йому пенсії без обмежень її максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  ст. 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими  законом  засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1  ст. 2 КАС України  є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, 2  ст. 55 Конституції України, статей  2,  5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване  ст. 55 Конституції України  й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (ст. 244 КАС України).
Колегія суддів зауважує, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до  довідки Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) , а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
  Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та необхідність часткового скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року, а саме в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області від 14.01.2021 року про відмову у перерахунку призначеної йому пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок призначеної пенсії з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи і заперечення означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС
України).
Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14 січня 2021 року про відмову у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок призначеної пенсії з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 02 листопада 2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 14 січня 2021 року про відмову у перерахунку призначеної йому пенсії;
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмежень максимальним розміром з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 02 листопада 2020 року № 21-78 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В іншій частині, а саме, - в частині, якою відмовлено у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц