ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9871/21	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/503/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 2 ст. 187 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши в м. Тернополі з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Поморянського В. С. адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.
Не погодившись з цією постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Поморянський В. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову місцевого суду, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.
Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не оголошувалась та вручена не була.
Зазначає, що 16 серпня 2021 року вони ознайомились з матеріалами справи, а тому апелянт переконаний, що в даному випадку наявні всі підстави для поновлення строку у зв`язку із поважністю пропуску, оскільки законом встановлений строк оскарження — десять днів з часу отримання постанови, тобто до 26 серпня 2021 року включно.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, та чи він в даному випадку підлягає адміністративній відповідальності.
Вказує, що в матеріалах даної справи немає доказів того факту, що 27 травня 2021 року о 01 год. 20 хв. працівники поліції здійснювали перевірку за місцем проживання ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 .
Одним із доводів апеляційної скарги є те, що працівники поліції, які прибули на перевірку за місцем проживання ОСОБА_1 , всупереч вимогам закону не здійснили відеофіксацію даного правопорушення за допомогою технічного приладу.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №474042 як підстава для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.
Посилається на висновок Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, завжди тлумачаться на її користь.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт відмовився від однієї із вимог апеляційної скарги, зокрема, в частині закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адмінвідповідальності, — ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Поморянського В. С., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять строк на апеляційне оскарження поновити та скасувати постанову місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, та задовольнити апеляційну скаргу, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи те, що з матеріалами справи ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Поморянський В. С. ознайомились — 16.08.2021, що підтверджується відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи, які містяться в матеріалах справи, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови 27 травня 2021 року о 01 год. 20 хв. під час перевірки працівниками поліції ОСОБА_1 , який перебуває під дією ЗУ «Про адміністративний нагляд», був відсутній по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, своїми діями порушив вимоги п. 1 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року про встановлення адміністративного нагляду відносно останнього, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.
З такими висновками місцевого суду, суддя апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 474042 від 01 червня 2021 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року; довідку про звільнення серії ТЕР № 002500; постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року (справа №607/22098/20), якою ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 місяців та встановлено обмеження заборони виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня; постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 року (справа №607/115/20), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП; матеріали відеозапису; постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року (справа №607/3612/21), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП; постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 року (справа №607/7230/21), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП.
Частиною 2 ст. 187 КУпАП передбачено, що порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення адміністративного стягнення. 
У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав та пояснив суду, що не відкривав двері працівнику поліції, оскільки це була нічна пора доби і він дзвінка в двері не чув.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначив, що оскільки щодо нього відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року (справа №607/22098/20) встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 місяців з обмеженнями заборони виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, то в цей день, як і в будь-який інший, він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 .
Ці пояснення ОСОБА_1 не спростовані жодним доказом, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Крім цього, варто зазначити, що сам факт визнання особою вини у адміністративному порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.
Так, долучений до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №474042 щодо ОСОБА_1 не містить посилань про наявність такого відеодоказу та про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. 
Згідно з статтею 31 Закону України “Про Національну поліцію” №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Поморянський В. С. надав суду відповідь начальника Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області на адвокатський запит від 08.09.2021, згідно якої, відео із бодікамери Тернопільського РУ поліції за 27.05.2021 відсутнє, що в свою чергу свідчить про неналежність такого доказу, як долученого до матеріалів справи відеозапису.
Натомість, працівники поліції при оформленні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.
Отже із врахуванням вищезазначеного, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 187 КУпАП, оскільки доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного адмінправопорушень поліцією не надано.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави - презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Поморянського В. С. підлягає задоволенню, а постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2021 року - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Поморянського В. С. задовольнити.
Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн., - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя