03.08.21
22-ц/812/1493/21
Провадження №22-ц/812/1493/21 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
       
       03 серпня 2021 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу №487/6704/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Заводський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Кузьменка Вячеслава Володимировича у приміщенні цього суду 16 червня 2021 року о 10 годині, повний текст якого складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

у с т а н о в и л а :

               У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
Позов мотивований тим, що з 05 червня 2010 року вона перебуває з відповідачем по справі у шлюбі, від шлюбу сторони мають дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони проживають окремо, але шлюб між ними не припинено. Діти сторін зареєстровані та проживають з позивачкою. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей сторони не досягли. Відповідач наполягає на вирішенні питання про стягнення аліментів в судовому порядку. 
Позивачка вказувала, що діти відвідують мовні курси, вартість навчання на яких становить 1800 грн. на місяць, їх необхідно забезпечувати також належним харчуванням, придбавати одяг, навчальні матеріали та канцелярські товари, сплачувати відповідні загальношкільні збори, комунальні платежі тощо, а позивачка не має постійного доходу і не може самостійно утримувати доньок на належному рівні, забезпечувати їх усім необхідним, тоді як відповідач багато років працює моряком на суднах іноземних судновласників та може надавати допомогу на утримання дітей.
Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що в умовах постійного зростання цін на продукти харчування, одяг, комунальні послуги витрати на утримання двох дітей є досить великими, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. 
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
       29 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 адвокат Шубіна Я.В. подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважала, що позов має бути задоволений частково. 
Відзив обґрунтований тим, що на цей час шлюб між сторонами не розірваний. Спору стосовно майна у сторін не має. Відповідачем 13 листопада 2020 року за договором про поділ майна подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В., була передана у приватну власність ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 , у якій вона залишилась проживати разом з доньками. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що не має постійного доходу, проте вона не надала суду даних про те, що вона займається підприємницькою діяльністю та є власницею дитячого розважального центру «Клуб друзей Іікеbz». Відповідач наполягав на тому, що твердження позивачки про те, що він не має інших утриманців не відповідають дійсності, тому що на його утриманні знаходиться мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером та інвалідом III групи. Крім того, позивачка особисто не дає відповідачу бачити дітей, проводити з ними час, чим унеможливлює виконання останнім свого обов`язку, передбаченого статтею 150 СК України. Відповідач зауважив, що не ухиляється від утримання дітей, але через ситуацію з епідемією коронавірусом не має впевненості в укладенні ним контрактів у подальшому, стабільного доходу він не має. Відповідач висловив згоду сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 5000 тисяч гривень на кожну дитину, що більш ніж у два рази перевищує мінімальний розмір аліментів на дітей відповідного віку, який з 01 грудня 2020 року становить 2318 грн. на дітей віком від 6 до 18 років.
У письмових поясненнях по справі, які надійшли до суду 12 квітня 2021 року, відповідач просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання доньок по 3000 грн. на кожну, посилаючись на те, що на даний час він не має постійного доходу. 
У судовому засіданні представник відповідача вимоги позову визнав частково, підтримав обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 05 листопада 2020 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.
       Рішення суду мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, але проживають окремо і є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Вказані обставині, як вважав суд, є достатніми для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.
       Однак врахувавши, що доказів того, що відповідач матиме змогу сплачувати аліменти у зазначеному в позовній заяві розмірі - 10000 грн., позивач не надала, визначений на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років становить 2395 грн., а також, що відповідач не має жодних утриманців, є працездатною особою, зобов`язаний забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти для утримання неповнолітніх дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 05 листопада 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надано оцінки жодному аргументу позивачки та наданим нею доказам. Так, суд не дослідив та не врахував майновий стан відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також суд, ухвалюючи рішення по справі, не отримав відповіді на ухвалу про витребування доказів - відомостей щодо перетину кордону відпвоідачем, що має суттєве значення по справі. Крім того, відповідач, зазначаючи про наявність на його утримання матері, не вказує про те, що у нього є рідний брат, який також має нести обов`язки щодо її утримання. Суд безпідставно обгрунтовував свої висновки статтею 141 СК України, оскільки абсолюна рівність при визначенні розміру аліментів є недосяжною і не може бути визначальною. Також суд невірно виходив з розміру встановленого законодавцем мінімального (гарантованого та рекомендованого) розміру аліментів, який в найкращому випадку може лише забезпечити базові потреди дитини.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін.
       Відзив мотивований тим, що станом на сьогоднішній день майновий стан відповідача значно погіршився, через пандемію Covid-19, він не може працевлаштуватися на суднах іноземних судовласників, постійного заробітку не має. Доказів протилежного у справі не має. Позивачкою не надано розрахунок витрат на утримання дитини в розмірі 10000 грн. на місяць з належними та допустими доказами. Така сума аліментів, на думку відповідача, є надмірною. Твердження позивачки про відсутність у неї доходів не відповідають дійсності, оскільки вона є приватним підприємцем та займається організацією відпочинку та розваг.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав. 
Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами  частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.
       З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони 05 червня 2010 року уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 326 (а.с. 9).
       У них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька ОСОБА_4 (а.с. 10, 11).
       На момент звернення з позовом до суду шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені, вони проживали окремо.
       Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. 
       Між сторонами існує спір щодо розміру утримання, яке має надавати батько дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, періодично працює моряком на суднах за кордоном.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що відповідач не має інших утриманців і такий висновок суду останнім не оспрюється. 
За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
За положеннями  статті 181 наведеного Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Тобто звернення до суду із позовом того з батьків, разом з яким проживає дитина, про стягнення аліментів є одним із способів вирішення питання щодо надання другим батьком утримання дитині. 
Відповідно до  частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;                  3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені положення закону, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача як батька двох дітей аліментів у твердій грошовій сумі.
Між тим, з визначеним судом першої інстанції розміром таких аліментів апеляційний суд не погоджується. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, які зводилися до стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 10000 грн. на кожну дитину щомісяця, суд виходив з того, що достатнім розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання доньок, з урахуванням принципу добросовісності та розумності, є 4000 грн. щомісяця на кожну дитину. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду помилковим.
       Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є працездатним та має спеціальність моряка. Останнє встановлене за наявними у справі доказами місце працевлаштування - посада другого інженера іноземного судна (з 19 грудня 2019 року по 08 серпня 2020 року), отримує заробітну плату в іноземній валюті, робота моряка не є постійною зі стабільною платою та залежить від ринку праці, яка надається крюінговими компаніями з урахуванням різних умов пропонуючих контрактів.
Ці обставини підтверджуються фотокопіями посвідчення особи моряка НОМЕР_1 та паспортною книжкою моряка 00845/2019/27 (а.с. 14-17).
У період з 24 січня 2018 року по 19 серпня 2020 року ОСОБА_2 відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта № 090000-2020/1005 Акціонерного банку «Південний» та наданих цим же банком у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів відомостям про наявність рахунків, випискам за особовими рахунками ОСОБА_2 (а.с. 18-19, 80-96) відповідач отримав за роботу на суднах іноземних власників загалом 130916 доларів США, що становить приблизно 6890 доларів США на місяць.
Судом першої інстанції також встановлено, що позивачкою доказів на підтвердження потреби саме дітей, на утримання яких такі аліменти мають стягуватися, у доцільності стягнення аліментів у заявленому у позові розмірі (по 10000 грн. на кожну дитину) з відповідним розрахунком не надавалось.
З урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, вік, стан здоров`я, матеріальне становище дітей і платника аліментів), та обставин, встановлених у справі, що переглядається, зокрема щодо рівня доходів відповідача, апеляційний суд вважає, що визначений судом розмір стягнення аліментів (по 4000 грн. на кожну дитину щомісяця) не є обґрунтованим, оскільки за рівням майнового забезпечення батько дітей, навіть з урахуванням мінливого характеру його професійної діяльності, але беручи до уваги попередній рівень його доходів, може забезпечити дітям більш високій рівень утримання. Тому колегія суддів частково погоджується з аргументами апеляційної скарги і вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір стягнутих на користь позивачки аліментів до 7000 грн. на кожну дитину щомісяця, тому що такий розмір аліментів сприятиме належному забезпеченню інтересів неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також не призведе до порушення інтересів платника аліментів - ОСОБА_2 .
При цьому апеляційний суд відхилив заявлене в апеляційній скарзі клопотання про витребування від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформації стосовно перетину державного кордону України ОСОБА_2 з метою підтвердження працевлаштування відповідача на іноземному судні, враховуючи наступне. 
       Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
       Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 3 та 4 статті77 ЦПК України). 
       Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Факт перетину особою державного кордону України сам по собі не може підтвердити факт його працевлаштування та доходи від такого працевлаштування, що безпосереднє входить до предмету доказування у справі про стягнення аліментів, а тому відомості стосовно перетину державного кордону відповідачем не є належним та достатніми. 
Оскільки рішення суду щодо визначення розміру аліментів постановлено судом першої інстанції внаслідок невірної оцінки наявних у справі доказів, його необхідно змінити в силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України в частині визначення розміру аліментів. 
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Так, порядок та розміри справляння судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Подана у справі позовна заява містить вимоги майнового характеру про стягнення аліментів.
Пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється за ставкою 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
У 2020 році мінімальний розмір ставки судового збору за вимоги майнового характеру становив 840 грн 80 коп. 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Судом, який частково задовольнив позов (ціна задоволених позовних вимог становила 48000 грн.), стягнуто з відповідача на користь держави, оскільки відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI позивачка звільнена від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, 840 грн 80 коп. судового збору.
Апеляційним судом за наслідками перегляду справи частково задоволено апеляційну скаргу, розмір стягнутих аліментів збільшено і їхній розмір за шість місяців становить 84000 грн., що не впливає на зміну розміру судового збору, стягнутого судом першої інстанції, оскільки 1% від цієї суми становить 840 грн., але за вирішення справи в апеляційній інстанції з відповідача слід стягнути 1260 грн. судового збору в дохід держави. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 червня 2021 року змінити в частині стягнення аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Миколаєві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь  ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05 листопада 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
       Стягнути з  ОСОБА_2 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Миколаєві, зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в дохід держави 1260 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк 

Ж.М. Яворська

_______________________________________________________
Повний текст постанови суду виготовлений 03 серпня 2021 року