УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 591/4821/21
провадження № 51-3993ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 липня 2021 року про відмову у відкритті провадження.
Суть питання
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді цього ж суду.
Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 30 липня 2021 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 липня 2021 року і призначити новий розгляду у суді апеляційноїінстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що зазначеною статтею Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи,                           а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого Кримінальний процесуальний кодекс України (далі – КПК) визначає, в яких випадках і які саме рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).
Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження окремих судових рішень, якими не завершується розгляд кримінального провадження по суті, має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Частиною 1 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. 
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду, якою відмовлено в задоволенні його заяви про відвід слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, оскарження якої в апеляційному порядку не передбачено положеннями КПК, зокрема статтями 81, 392 цього Кодексу.
Тому, суддя Сумського апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу,                            правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Сумського апеляційного суду від 30 липня 2021 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Посилання в касаційній скарзі ОСОБА_4 на постанову Верховного Суду від      19 травня 2021 року у справі № 127/23198/20 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 є нерелевантними, оскільки зазначені судові рішення ухвалені в порядку цивільного судочинства та стосуються застосування положень Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до зазначеної вище норми відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив: 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою        ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 липня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3