ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                       Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.
20 липня 2021 р.	Справа № 520/5809/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, прийняту за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В с т а н о в и в:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19 частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (т. 1, а.с. 29-36).
Так, судовим рішенням визнано дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 71 % грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року і з 01.01.2019 року та у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року та за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2019 року протиправними.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 71 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року і з 01.01.2019 р. та з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року,  здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року та з 01.01.2019 року однією сумою, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2018 року і з 01.01.2019 року розрахував її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року апеляційну  скаргу ГУ ПФУ в Харківській області задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 скасовано в частині, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання пенсійний орган нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2018 року і з 01.01.2019 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно  ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати». Прийнято постанову, якою в задоволенні означеної частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.  В іншій частині  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі залишено без змін.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року задоволена заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19 (т. 1, а.с. 146-150).
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання цією ухвалою законної сили, звіт про виконання судового рішення по справі № 520/5809/19.
30.09.2020 року від ГУ ПФУ в Харківській області надійшов звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19 (вих. № 2000-0303-7/71352 від 29.09.2020 року) (т. 1, а.с. 159-164).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року звіт про виконання рішення по справі за позовом  ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду ГУ ПФУ в Харківській області (т. 1, а.с. 166-169).
22.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про розгляд звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 та про накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 (т. 1, а.с. 170-171).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року, що набрала законної сили 21.01.2021 року, клопотання ОСОБА_1 про розгляд звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу задоволено частково (т. 1, а.с. 194-197).
Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 - 30 календарних дні з дня набрання законної сили ухвали суду.
У задоволенні клопотання позивача в частині накладення за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень - відмовлено.
30.12.2020 року від ГУ ПФУ в Харківській області надійшов звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19 (вих. № 2000-0803-7/111403 від 30.12.2020 року) (т. 1, а.с. 1-2).
04.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про розгляд звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 та про накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 (т. 2, а.с. 10-12).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року розгляд заяви від 04.01.2021 року зупинено до розгляду адміністративної справи № 520/5809/19 Другим апеляційним адміністративним судом та повернення справи до суду першої інстанції.
22.01.2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з клопотанням про розгляд звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 та про накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 (т. 2, а.с. 20-21).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року поновлено провадження в адміністративній справі № 520/5809/19 з розгляду заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу та визнання звіту неподаним у справі № 520/5809/19 (т. 2, а.с. ).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року, клопотання позивача про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Встановлено новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 - 30 календарних дні з дня набрання законної сили ухвали суду.
У задоволенні клопотання позивача в частині накладення за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень відмовлено.
24.03.2021 року від ГУ ПФУ в Харківській області надійшов звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19 (вих. № 2000-0803-7/42076 від 23.03.2020 року) (т. 2, а.с. 39-41).
Із звіту ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року у справі № 520/5809/19 (вих. № 2000-0803-7/42076 від 23.03.2020 року), вбачається, що ГУ ПФУ в Харківській області нараховано ОСОБА_1 різницю в пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року у розмірі 53.448,48 грн. Доплату пенсії, нараховану за період з 27.05.2020 року по 31.08.2020 року у розмірі 410,27 грн. внесено до виплатної відомості та профінансовано у вересні поточного року. З 01.09.2020 року пенсія виплачується з урахуванням рішення суду. Для виконання рішення суду в повному обсязі пенсійним орган було зроблено запити до Пенсійного фонду України (вих. № 2000-0402-9/71942 від 29.09.2020 року, № 2000-0407-9/108907 від 23.12.2020 року, № 2000-0407-5/38084 від 16.03.2021 року) щодо виділення коштів на виплату різниці за період з січня 2018 року по 26.05.2020 року в сумі 53.0038,21 грн. Пенсійним органом України надано відповіді № 2800-030203-9/35494 від 19.10.2020 року та № 2800-030203-9/1717 від 16.01.2021 року, в яких зазначено, що виплату різниці в пенсії буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. 16.03.2021 року ГУ ПФУ в Харківській області було повторно зроблено запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці за період з січня 2018 року по 26.05.2020 року в сумі 53.038,21 грн. На даний час відповідь від Пенсійного фонду України до ГУ ПФУ в Харківській області не надходила. Виплата коштів на виконання рішень суду здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
29.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про розгляд звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 та про накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 (т. 2, а.с. 54-56), яким просить: 
- вважати звіт ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі №520/5809/19 не поданим;
- накласти на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника суб`єкта владних повноважень, за неподання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19, штраф у розмірі 45.400 грн. шляхом стягнення з начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М. на його користь 22.700 грн. та стягнення з начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М. на користь Державного бюджету України 22.700 грн.;
- встановити ГУ ПФУ в Харківській області новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили (т. 2, а.с. 54-56).
Своє звернення до суду ОСОБА_1 аргументує тим, що пенсійний орган з часу набрання законної сили рішенням суду і до завершення строку подачі звіту не вчинив належних дій, направлених на виконання судового рішення. Натомість, всупереч чинному законодавству уникає повного належного виконання судового рішення посилаючись на відсутність належних бюджетних призначень. Водночас, його право на отримання належних пенсійних виплат не може ставитись в залежність від наявності коштів в Державі.
Також, зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів відсутності коштів у ГУ ПФУ в Харківській області для виконання зобов`язань покладених судовим рішенням від 23.07.2019 року. Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Окремо звернув увагу, що виконання рішення суду є виключно в межах повноважень та компетенції начальника ГУ ПФУ в Харківській області Ачкасова В.М., як керівника органу владних повноважень як відповідальна особа за виконання рішення суду повинен нести відповідальність за його не виконання.   
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення та затверджено звіт ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 (т. 2, а.с. 59-64).
Суд дійшов висновку, що на даному етапі подальше виконання рішення від відповідача не залежить, оскільки це можливо буде лише після впровадження відповідного порядку Кабінету Міністрів України, а також виділення Пенсійним фондом України відповідних коштів. При цьому, ГУ ПФУ в Харківській області здійснило всі необхідні дії, направлені на виконання рішення суду.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року та прийняти постанову, якою вважати звіт ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 не поданим, встановити пенсійному органу новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року по справі № 520/5809/19 протягом десяти днів, з дня набрання постановою законної сили. 
Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у клопотанні.
На час розгляду справи відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. 
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до    ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією  та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України    встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до  ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України    судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення    статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. 
Так, у    рішенні по справі  Горнсбі проти Греції  (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина  судового процесу  для цілей статті 6.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Частинами 1, 2  ст. 382 КАС України  закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що подання суду звіту про виконання судового рішення та доказів, які це підтверджують, є підставою для прийняття відповідного звіту.
Матеріали справи посвідчують ту обставину, що ГУ ПФУ в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року в серпні 2020 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення з 01.01.2018 року та з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року  та нараховано доплату за період січень 2018 по серпень 2020 року у розмірі 53.448,48 грн. (т. 2, а.с. 42-43) Доплату за період з 27.05.2020 року по серпень 2020 року в сумі 410,27 грн. виплачено в вересні 2020 року (т. 2, а.с. 46).
ГУ ПФУ в Харківській області до Пенсійного фонду України надіслані запити вих. № 2000-0402-9/71942 від 29.09.2020 року, № 2000-0407-9/108907 від 23.12.2020 року, № 2000-0407-9/38084 від 16.03.2021 року щодо виділення коштів на виплату ОСОБА_1 різниці пенсії за період з січня 2018 по 26.05.2020 року в сумі 53.038,21 грн. (т. 2, а.с. 47, 49, 51)
Листом від 19.10.2020 року № 2800-030203-9/35494 та листом від 16.01.2021 року № 2800-030203-9/1717 Пенсійний фонд України повідомив ГУ ПФУ в Харківській області, що виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (т. 2, а.с. 48, 50).
Інформація про наявність заборгованості у розмірі 53.038,21 грн. пенсійним органом внесено  до електронного  реєстру судових  рішень відповідно до порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого  постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року № 20-1 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) за реєстровим номером РС 69222 (т. 2, а.с. 52).
Щодо доводів позивача про наявність правових підстав для накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1  ст.     3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»  виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень     -     коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до п.п.     4,     5 п.     4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 22  .12.2014   року №  28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі  Закону № 2262-ХІІ.
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. 
Згідно з п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Виплата коштів на виконання рішень суду здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Судом установлено, що відповідач в особі керівника ГУ ПФУ в Харківській області вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року.
Фактична невиплата нарахованих 53.038,21 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є пенсійний орган, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання ГУ ПФУ у Харківській області встановленого порядку виконання судового рішення, вимога щодо накладення штрафу на керівника управління є необґрунтованими, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих  Конституцією України  та  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи колегія суддів не вбачає наявності таких підстав.
Зважаючи на те, що ГУ ПФУ в Харківській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для затвердження звіту ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року у справі № 520/5809/19.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 121, 249, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, - без змін.   
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
          Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 30 липня 2021 року.