ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1856/21  Номер провадження 33/814/410/21	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
з участю секретаря Кальник А.М.,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Бондаренко О.В.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого  ст. 173 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.  
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні. 

Згідно з постановою судді, 23.03.2021 у період часу з 19 год. по 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 вчинив дрібні хуліганські дії, а саме образливо чіплявся до мешканців гуртожитку , маючи видимі ознаки нетверезого стану, порушував та  вживав ненормативну лексику у бік гр. ОСОБА_2 , її сина ОСОБА_3 , 2006 року народження та гр. ОСОБА_4 , перебуваючи у спільному коридорі гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . 
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 – адвокат Бондаренко О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Так, апелянт звертає увагу, що судом не було викликано в судове засідання та не допитано свідка, а протокол про адміністративне правопорушення був складений майже через місяць після події, що мала місце.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Бондаренко О.В., приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти. При цьому хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №136509 від 19 квітня 2021 року вбачається, що 23 березня 2021 року у період часу з 19 год. по 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 вчинив дрібні хуліганські дії, а саме образливо чіплявся маючи видимі ознаки нетверезого стану, порушував та вживав ненормативну лексику у бік гр. ОСОБА_2 , її сина ОСОБА_3 , 2006 р.н. та гр. ОСОБА_4 , перебуваючи у спільному коридорі гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 . 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суддя суду першої інстанції послалася на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №136509 від 19 квітня 2021 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.03.2021 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Отже, твердження апелянта стосовно того, що суд першої інстанції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення на основі неналежних доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не заслуговує на увагу .
Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є неспроможними та такими, що направлені на уникнення ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки повністю та достовірно спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 ознак порушення громадського порядку через те, що гуртожиток не є громадським місцем відхиляються апеляційним судом, оскільки вищевказані свідомі дії, спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян, які є мешканцями гуртожитку, щодо яких притягнутий проявляв свою агресію, чіплявся до них та лаявся нецензурною лайкою, все це було скоєне ним у частині будівлі гуртожитку (коридорі загального користування), який є відкритим для вільного перебування інших мешканців, що, у свою чергу, відповідає правовому визначенню - громадське місце. 
Твердження апеляційної скарги щодо наявності змови між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проти проживання ОСОБА_1 у квартирі даного гуртожитку є лише припущенням притягнутого, яким він обґрунтовує свою невинуватість та не заслуговує на увагу, оскільки не спростовує факт скоєння ним інкримінованого адміністративного правопорушення.
Також доводи апеляційної скарги адвоката Бондаренко О.В. стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення був складений майже через місяць після дня вчинення самого правопорушення є підставою для визнання його неналежним доказом визнається апеляційним судом неспроможними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений на підставі відповідної заяви, зареєстрованої у журналі ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, яка була додана до протоколу, зі змістом якого особисто був ознайомлений ОСОБА_1 під підпис та відповідних заперечень при цьому щодо зазначеного факту не мав.
Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ст.173 КУпАП.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах розміру, встановленого санкцією ст.91 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постаново суду – без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни залишити без задоволення.
Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 травня 2021 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                  О.І. Обідіна