КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/3369/2021
 
                                   П О С Т А Н О В А
 
                          І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №761/20359/21
01 вересня  2021 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року   в справі про  адміністративне правопорушення  за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
10 травня 2021 року поліцейським роти №7, батальйону № 2, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2  було складено протокол серія ААБ № 221763 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .
Вказаним протоколом встановлено, що 10 травня 2021 року, о 00 годині 45 хвилин, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MiniCooperClubman», державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекиту Перемоги, 6  в м.Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: виражене тремтіння рук, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року    ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1    судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року   та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що 10.05.2021 року,  о 00 годині 35 хвилин ОСОБА_1 заправляв паливом автомобіль «MiniCooperClubman», державний  номерний знак НОМЕР_1 . Під час заправки до вказаного автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції з якого вийшли два патрульних поліцейських, які почали зухвало себе поводити, насміхатись з ОСОБА_1 та його товариша, обзивали обох неприпустимими словами, задіваючи честь та гідність ОСОБА_1 та його товариша, на що ОСОБА_1 повідомив, що дії та поведінка поліцейських не відповідають ні закону, ні обстановці, ні моральним принципам.
Надмірне зверхнє ставлення патрульних поліцейських супроводжувалось провокацією до конфлікту, оскільки поліцейські заявили, що мають відповідно екіпіровку та озброєні і можуть затримати ОСОБА_1 та його товариша, помістити до кімнати тимчасового утримання, а автомобіль забрати на штрафний майданчик, що викликало страх та занепокоєння у ОСОБА_1 , про що він повідомив безпосередньо на відео.
Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити встановлений чинним законодавством України порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що свідчить як відеозапис так і запис зроблений у протоколі. ОСОБА_1 наполягав, що він може пройти будь-який огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.
Звертає увагу, що під час складання адміністративного матеріалу за ст. 130 КУпАП поліцейські не можуть обійтись без відсторонення особи від керування транспортним засобом.
Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення  стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,  такий огляду проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. 
Зазначає, що у випадку відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами, працівник поліції зобов`язаний виписати направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я встановленого зразка і лише за таких умов та в такій послідовності процедура огляду на стан сп`яніння буде дотримана у встановленому законом порядку.
Таким чином, вважає, що правові підстави для направлення поліцейським гр. ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я відсутні, оскільки його підзахисним відмова від проходження огляду на місці зупинки не заявлялась, а навпаки, він вимагав провести відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці.
Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 00:45 год. 10.05.2021 року, що не узгоджується з часом розмови водія з поліцейськими, яка згідно із відео відбулась о 00:35- 00:43 год. 10.05.2021 року.
Зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 221763 додано постанову серія ЕАН № 4184528 з якої вбачається, що 10.05.2021 року о 02:08:03 год. в м. Києві по  просп. Перемоги, 6, водій під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, чим порушив п. 2.9.д. ПДР. Таким чином, вказана у постанові серія ЕАН № 4184528 інформація про час та дату керування   ОСОБА_1 транспортним засобом не узгоджується з аналогічною за змістом інформацією, вказаною у адміністративному протоколі серія ААБ № 221763. Отже, є не зрозумілим коли саме водій керував транспортним засобом.
Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилаючись на те, що  вказаний строк пропущено з поважних причин.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року , суд виходить із наступного.
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_1 Березовича Олександра Олександровича в судовому засіданнізазначив, що розгляд справи  в суді  першої інстанції  відбувся у відсутності ОСОБА_1 , копію постанови захисник  отримав  24 червня 2021 року, апеляційна скарга подана до суду  30 червня 2021 року.    
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції 15 червня 2021 року відбувся у відсутності ОСОБА_1   та його захисника.  Копія постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 15 червня 201 року була направлена судом на адресу ОСОБА_1 23 червня 2021 року, доказів її отримання  останнім в матеріалах справи немає. Копію постанови від 15 червня 2021 року  захисник ОСОБА_1   адвокат Березович О.О. отримав безпосередньо в суді  24 червня 2021 року та подав апеляційну скаргу  на вказану постанову  безпосередньо до суду  30 червня 2021 року. З огляду на зазначене, на думку суду, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його  захисник  адвокат Березович Олександр Олександрович  повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Посилались на те, що  ОСОБА_1   не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння  безпосередньо на місці  зупинки транспортного засобу. Проте, такий огляд на місці працівниками  поліції не здійснювався. З огляду на зазначене, посилались на відсутність в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст. 13 КУпАП та просили закрити провадження у даній справі. ОСОБА_1 також пояснив, що  боявся  їхати з працівниками поліції до  медичного закладу для проходження  огляду на стан наркотичного сп`яніння, так к вони вели себе  щодо нього  агресивно та зверхньо. 
В судовому засіданні 23 липня  2021 року захисником ОСОБА_1 адвокатом  Березовичем  О.О. було заявлено  клопотання про виклик в судове засідання  та допит в якості свідка  працівників поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 та  молодшого лейтенанта  поліції  ОСОБА_3., які зупинили автомобіль  під керуванням ОСОБА_1 та здійснювали оформлення  адміністративного матеріалу щодо нього для з`ясування  фактичних даних щодо порядку проведення огляду  ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.  Вказане клопотання  судом було задоволено,  працівники поліції  були викликані в судове засідання  на 25 серпня 2021 року на 10-00 годину.  Проте, в судове засідання  25 серпня 2021 року   працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3   не з`явились. ОСОБА_1 та його захисник  Березович О.О.  в судовому засіданні  25.08.2021 року  пояснили, що  не вбачають необхідності у повторному виклику вказаних свідків в судове засідання, а тому повторний виклик  зазначених свідків апеляційним судом не здійснювався.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши  матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника  Березовича О.О., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи оскаржувану  постанову,  визнаючи ОСОБА_1   винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на  доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
 виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
 не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1,  Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.
Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Визнаючи  ОСОБА_1   винним  за ч.1 ст.130  КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що його вина підтверджується матеріалами справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 221763, складеного поліцейським роти №7, батальйону № 2, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2,  10 травня 2021 року о 00 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MiniCooperClubman», державний номерний знак НОМЕР_1 по просп. Перемоги, 6  в м.Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: виражене тремтіння рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
З досліджених доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції проїхати  до закладу охорони здоров`я для проведення  його обстеження на стан  наркотичного сп`яніння лікарем наркологом, категорично відмовився, а тому в його діях  наявний  склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
  Доводи апеляційної скарги відносно того, що співробітники патрульної поліції поводили себе зухвало, насміхались з ОСОБА_1 та його товариша, висловлювались на їх адресу неприпустимими словами, принижуючи  честь та гідність ОСОБА_1 та його товариша, провокували до конфлікту, заявили що мають відповідну екіпіровку та озброєні і можуть затримати ОСОБА_1 та його товариша, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на те, що вказані доводи не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. З проглянутого апеляційним судом в судовому засіданні відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського події 10 травня 2021 року не вбачається, що поліцейськими чинився будь-який тиск на ОСОБА_1 .  В подальшому він  також не звертався зі скаргами чи заявами до компетентних органів щодо вчиненого на  нього тиску працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення  10 травня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не відмовлявся проходити у встановленому  чинним законодавством України порядку огляду на стан сп`яніння, про що свідчить долучений  працівниками поліції до справи  відеозапис, а також  запис, зроблений   ОСОБА_1 у протоколі та що ОСОБА_1 наполягав, що він може пройти будь-який огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
Процедура огляду водія на стан сп`яніння встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання  вимог статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з пунктом 8 Порядку №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З аналізу підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду, вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де такий огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається.
Суд зауважує, що принцип верховенства права вимагає врахування соціального контексту, в якому застосовується правова норма, а також реальних суспільних відносин, що склалися.
Суд враховує, що станом на момент складення протоколу, що розглядається, співробітники поліції забезпечені спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів лише на стан алкогольного сп`яніння. Це алкотестери «Драгер» - прилади для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає. Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці зупинки фактично не мають можливості.
Отже, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово співробітниками поліції було запропоновано проїхати до лікаря- нарколога у зв`язку з тим що, на думку співробітників поліції, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці та були наявні ознаки наркотичного сп`яніння. Співробітниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що огляд на стан наркотичного сп`яніння можливо провести лише  у лікаря нарколога у  лікарні за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20. Проте ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря - нарколога та наполягав на проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, не дивлячись на роз`яснення працівників поліції про те, що  огляд на стан наркотичного сп`яніння  на місці події є технічно неможливим. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Березовича Олександра Олександровича.
Керуючись  ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - Березовичу Олександру Олександровичу процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Березовича Олександра Олександровичазалишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року-залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

 
Суддя: