П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1268/21	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді           - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги   ОСОБА_1 , Херсонської обласної прокуратури на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури     про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

29 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати бездіяльність Херсонської обласної прокуратури протиправною щодо нездійснення нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні;
- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплатити на користь позивача вихідну допомогу при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку, обчислення якої здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100;
- визнати бездіяльність Херсонської обласної прокуратури протиправною щодо нездійснення нарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням посадового окладу згідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 26.03.2020 по 29.12.2020;
- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок заробітної плати позивачу, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх надбавок до посадового окладу премій, та виплатити різницю недоотриманої    суми заробітної плати за період з 26.03.2020 по 29.12.2020;
- стягнути з Херсонської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з 30.12.2020 по день постановлення рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 25.09.2019 року абз.1 ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" визначено посадовий оклад прокурора окружної прокуратури у вигляді 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З посиланням на рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020, позивач зазначив, що визначення відповідачем розміру посадового окладу згідно постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012  є протиправним та за час перебування на посаді в органах прокуратури він недоотримав посадовий оклад, надбавки і премії за період з 26.03.2020 року по 29.12.2020 року.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що у період з 15.12.2015 по 29.12.2020 норми ст. 81 Закону № 1697 застосуванню не підлягали. Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 доповнено розділ VI "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України пунктом 26, відповідно до якого, зокрема, норми ст. 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
На час виникнення спірних відносин вищезазначені нормативно - правові акти неконституційними не визнавались, були чинними та підлягали обов`язковому виконанню, а заробітна плата позивачу нараховувалась і виплачувалась згідно з умовами оплати праці працівників органів прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 зі змінами та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.07.2017. Заробітна плата позивача за період з 26.03.2020 року по 29.12.2020 року розраховувалась виходячи із посадового окладу прокурора місцевої прокуратури, який складав - 5 660 грн. 
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року залишено  без розгляду позовні вимоги в частині   визнання протиправною бездіяльності Херсонської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні та в частині зобов`язання Херсонської обласної прокуратури здійснити нарахування і виплату на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку, обчислення якої здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 частини заробітної плати у вигляді посадового окладу визначеного за ч.3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та надбавки за вислугу років визначену за ч.7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 27.03.2020 по 29.12.2020.
Зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 недоплачену частини заробітної плати у вигляді посадового окладу, визначеного ч.3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 27.03.2020 по 29.12.2020, включно, у розмірі 193 400 (сто дев`яносто три тисячі) грн 13 коп, та надбавки за вислугу років визначену за ч.7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 27.03.2020 по 29.12.2020, включно, у розмірі 38 680 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят) грн 03 коп з вирахуванням (з утриманням) із цих сум податків і зборів та обов`язкових платежів.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач і відповідач подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просили, відповідач рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, позивач про зміну рішення суду першої інстанції.      
Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції помилково залишив поза увагою питання нарахування та виплати недоотриманої заробітної плати у вигляді надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, виходячи з посадового окладу, передбаченого ст.81 Закону № 1697, яка за спірний період становить 10 407,65 грн.
Херсонська обласна прокуратура заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що судом залишено поза увагою той факт, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, їх повноваження здійснюють, зокрема, регіональні прокуратури, а оплата праці працівників прокуратури здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України. Позивач не працював в окружній прокуратурі, його звільнено у зв`язку із неуспішним проходженням атестації, а тому на нього не розповсюджувались приписи ч.3 ст.81 Закону № 1697.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга прокуратури підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що з 30.04.2012 по 29.12.2020 ОСОБА_1 працював в органах прокуратури.
Наказом керівника Херсонської обласної прокуратури №928к від 23.12.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" (запис №15 від 29.12.2020).
Заробітна плата ОСОБА_1 за період роботи з 26.03.2020 року по 29.12.2020 року виплачувалась з урахуванням посадових окладів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач вважає, що його заробітна плата за період з 26.03.2020 по 29.12.2020 (день звільнення) повинна була обраховуватись, виходячи із окладу, передбаченого ст.81 Закону № 1697, а саме виходячи із 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 року визнано неконституційним положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, а тому право на отримання заробітної плати у вигляді належного посадового окладу виникає у працівника прокуратури   з 27.03.2020.
Суд першої інстанції зазначив, що прокуратурою допущені порушення ст. 43 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права володіння людиною своїм майном, ст. 81 Закону №1697-VII, відповідно, грошові кошти, а саме, частина заробітної плати у вигляді посадового окладу та надбавки за вислугу років, яка була недоотримана позивачем, підлягають нарахуванню та виплаті з урахуванням приписів рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України «Про прокуратуру»     від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).
За приписами ч. 1 ст. 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими  актами.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. 
Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш  як  10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.
Частиною 3 ст. 81 Закону №1697-VII визначено, що посадовий оклад прокурора окружної       прокуратури       становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого  встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно приписів ч. 7 ст. 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.
Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 9 ст. 81 Закону №1697-VII).
Частиною 1 статті 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування         прокуратури   здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.
Статтею 90 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування   прокуратури  здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Отже, з липня 2015 року відбулися зміни в оплаті праці працівників прокуратури.
Разом із цим, відповідно до положень статей 8, 13 Закону України “Про оплату праці” умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього   Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Вказане положення кореспондується з положеннями частини дев`ятої   статті 81 Закону № 1697-VII, в якій встановлено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, які набрали чинності з 01 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про       прокуратуру»,       застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.1, п.2, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів       прокуратури»     затверджено схеми посадових окладів працівників органів         прокуратури       згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів       прокуратури       у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів       прокуратури       посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів       прокуратури.       Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів       прокуратури       здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020    визнано       таким, що не відповідає Конституції України (є       неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині,       яка       передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині,       яка       передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане  неконституційним,  втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо перерахунку окладу позивача за період до 26 березня 2020 року. Так, відповідач не був наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів  прокуратури».
Абзацом 3 п.3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019  № 113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. 
На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Зазначений Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.
Як вбачається з матеріалів справи, з 29 грудня 2020 року позивач звільнений з посади Новокаховської місцевої  прокуратури  Херсонської області наказом від 23 грудня 2020 року на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697, у зв`язку із неуспішним проходженням атестації, тобто не був переведений до новоствореної прокуратури, а тому у відповідача були відсутні підстави для визначення його окладу у відповідності до ч.3 ст. 81 Закону №1697-VII.
Зазначений наказ оскаржується позивачем в судовому порядку (справа № 540/253/21), однак результати оскарження жодним чином не впливають на обставини цієї справи.
Обласна прокуратура відповідно до наказу Генерального прокурора розпочала роботу з 11.09.2020 року, а днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021 року.
Таким чином, позивач у спірний період не мав статусу прокурора, ані обласної, ані окружної прокуратури, тому на нього не поширювалося положення норм частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" щодо розмірів посадових окладів прокурора окружної чи обласної прокуратури. 
Враховуючи викладене, судова колегія приходить висновку, що дії відповідача щодо нарахування посадового окладу ОСОБА_1 до 29 грудня 2020 року на підставі приписів постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів       прокуратури", відповідали приписам чинного на той час законодавства.
З наведеного вбачається, що апеляційна скарга Херсонської обласної прокуратури підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, апеляційна скарга ОСОБА_1 також не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції розглянув справу без урахування наведених норм права, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 квітня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308,311,315,317,320,322,325,328 КАС України, колегія суддів, 

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури - задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року – скасувати в частині задоволених позовних вимог з прийняттям постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                           О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко