П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1455/20	

Головуючий І інстанції Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020р. (м.Херсон, дата складання повного тексту рішення - 03.09.2020р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаоптстрой» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:
04.06.2020р. ТОВ «Мегаоптстрой» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просило    суд визнати протиправним та скасувати рішення від 26.05.2020р. №UA508040/2020/000071/2 про коригування митної вартості товарів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, незважаючи на наявність усіх документів, передбачених ст.53 Митного кодексу України, прийняв рішення про коригування митної вартості. У той же час, позивач зазначив про те, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року (ухваленим в порядку письмового провадження) позов ТОВ «Мегаоптстрой» - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 26.05.2020р. №UA508040/2020/000071/2. Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 09.09.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.09.2020р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
18.09.2020р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
15.07.2019р. між позивачем - ТОВ «Мегаоптстрой» та компанією «HEFEI HUALING CO., LTD» укладено Контракт №СН-UA-19/07/15 на поставку товару – «холодильного обладнання» на умовах CIF ODESSA/CHERNOMORSK/YUZHNIY, відповідно до правил Інкотермс 2010.               
На виконання умов цього Контракту, позивачем було імпортовано на митну територію України товар згідно зі специфікацією 20.03.2020р. №40 всього поставлено на 101 одиниці товару на загальну вартість 7928,50 доларів США: «морозильна камера горизонтальна SMCF-316W».
Для здійснення митного оформлення даного товару, митним брокером - ФОП ОСОБА_1 26.05.2020р. подано митну декларацію №UA508040/2020/004372, відповідно до якої, митна вартість товару була визначена за ціною Контракту - 7928,50 доларів США (1-й метод визначення митної вартості).
Разом із даною митною декларацією, митним брокером до митного оформлення товару було подано наступні документи: пакувальний лист, рахунок-фактура (інвойс), коносамент, автотранспортна накладна, декларація про походження товару, банківський платіжний документ, що стосується товару, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується, договір про надання послуг митного брокера, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнівних речовин у товарах, інші некласифіковані документи, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску.
За результатами оцінки ризику щодо митної декларації, спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формами контролю правильності визначення митної вартості товарів.
26.05.2020р. Чорноморська митниця Держмитслужби на адресу декларанта направила повідомлення, у якому зазначила про наявність певних розбіжностей у поданих ТОВ «Мегаоптстрой» документах та повідомила про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
У відповідь на вказане вище повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прас-лист від постачальника (продавця) та комерційну пропозицію.
26.05.2020р. Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2020/000071/2, згідно з яким, вартість імпортованого товару була відкоригована у бік збільшення.
У зв`язку із таким рішенням відповідача, позивач додатково сплатив за товар №1 суму ПДВ в розмірі 6555,02 грн. та суму мита в розмірі 1560,72 грн.
Не погоджуючись із зазначеними діями та рішенням Чорноморської митниці Держмитслужби, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Як слідує зі змісту приписів ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, вважається вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ст.50 МК України, відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів
Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).
Так, статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено у ч.2 цієї статті.
При цьому, за змістом ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
З урахуванням наведених правових норм законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою законодавство пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом виключно тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у т.ч. невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зі змісту вищевказаної норми вбачається, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Так, у спірному рішенні про коригування митної вартості від 26.05.2020р. №UA508040/2020/000071/2 митним органом зазначено наступні підстави для коригування: 
- відсутність у рахунку-фактурі посилання на контракт, на виконання якого він виданий; 
- не надано документів, що підтверджують вартість страхування, як складову вартості товару; 
- прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа.
Що стосується доводів митного органу про те, що у наданих до митного оформлення рахунку-фактурі від 20.03.2020р. №MDRHZKP200106000704 нібито відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, судова колегія зазначає, що вказані митним органом порушення є несуттєвими і жодним чином не впливають на ціноутворення, а також не спростовують реальну вартість товару.
Окрім того, при цьому слід звернути увагу на те, що разом з рахунком-фактурою декларантом до митного оформлення було подано, зокрема, специфікацію від 20.03.2020р. №40, яка містить відповідне посилання та ціну, яка відповідає ціні, зазначеній в рахунку-фактурі. Банківські ж реквізити продавця, в свою чергу, зазначені у самому Контракті від 15.07.2019р. №CH-UА-19/07/15.
Вимагаючи від ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» страхові документи, митним органом не враховано, що поставка товарів здійснювалась на умовах поставки СІF «CHORNOMORSK», відповідно до Інкотермс 2010.
Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010, поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (п.п.А3,Б3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).
Таким чином, враховуючи наведене, витрати на страхування та транспортування вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим, не повинні були додаватися при визначенні митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.08.2019р. у справі №821/827/18.
Отже, твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, не знайшли свого підтвердження.
Посилання апелянта на те, що додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, також не приймає до уваги, оскільки зазначені товарні позиції та ціна за товар повністю збігаються з тими, які зазначені в наданих позивачем до митного оформлення документами.          
При цьому, «прас-лист» є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості. 
Такої ж правової позиції з цього питання дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 23.10.2020р. у справі №810/690/17.
Що ж стосується доводів відповідача про те, що причиною для витребування додаткових документів від декларанта нібито стало спрацювання автоматизованої системи профілю   ризиків, то колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов продажу, а тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.
Окрім того, відповідно до п.п.2,4 ч.2  ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у т.ч. щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості і до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, Верховним Судом у постанові від 25.02.2020р. по справі №260/718/19 викладена правова позиція, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. При цьому, в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація стосовно судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку із чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем зазначено про те, що по товару, митне оформлення яких вже здійснено є більшим ніж заявлено декларантом, з посиланням на митну декларацію від 22.05.2020 №UA100410/2020/215957, однак   відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по даній митній декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті норм п.п.2,4 ч.2 ст.55 МК України.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості товару, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості. У такому випадку, митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. Разом із тим, досліджені судами обох інстанцій документи, які містяться у матеріалах даної справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товару, однак останні не тільки не спростовані відповідачем, але й взагалі залишені без уваги, а тому митним органом безпідставно застосовано інший   метод визначення   митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.05.2020р. №UA508040/2020/000071/2.
Судова колегія також звертає увагу на те, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.
Окрім того, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів,зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, а отже з урахуванням встановлених обставин справи, відповідач помилково послався на цю угоду в оскаржуваному рішенні.
Зазначене, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого ТОВ «Мегаоптстрой» товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.
Інші наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду 1-ї інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Слід також зазначити, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,        дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності    свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко