П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року                                                                                   місто Київ 
 
                                                                            справа № 759/12236/20 
                                                                            провадження №22-ц/824/8310/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,
 
сторони:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство "Альфа Банк",
відповідач - державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» 
                    Гаращенко Володимир Васильович
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану адвокатом Дегтярьовим Євгеном Володимировичем,
на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Мазура Ю.Ю.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Альфа Банк", державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Гаращенка Володимира Васильовича про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та зобов`язання вчинити дії,-         
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Альфа-Банк», Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Гаращенка В.В. про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та зобов?язання вчинити дії.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та зобов?язання вчинити дії передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 відкрито провадження у справі.
У липні 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року частково задоволено заяву  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ "Альфа Банк" , Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та зобов`язання вчинити дії. 
Заборонено суб`єктам реєстраційних дій вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 до моменту вирішення справи по суті. 
В іншій частині заяви - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 18 березня 2021 року представник АТ "Альфа Банк" - адвокат Дегтярьов Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить  скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги  зазначає, що суд застосував до відповідача заходи забезпечення позову які є неспівмірними з заявленими позовними вимогами та не відповідають принципу адекватності, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення  позову. 
Оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є спором майнового характеру, відтак, арешт майна як захід забезпечення позову застосуванню не підлягає.
Будь-яких перешкод для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачем про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора не вбачається, оскільки виконання такого рішення полягатиме лише в тому, що реєстратор внесе відповідні записи до Реєстру на підставі рішення суду.
Всі інші види забезпечення позову не носять ніякого забезпечувального характеру до вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Габрєв В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1  - адвокат Габрєв В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір, майно щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, є предметом  позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів АТ "Альфа Банк", державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Гаращенка В.В. про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування реєстрації речового права та зобов`язання вчинити дії, в якому просить визнати незаконними дії державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Гаращенка В.В.  щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Альфа Банк"; скасувати реєстрацію речового права, а саме: права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Альфа-Банк" на підставі іпотечного договору від 4 квітня 2008 року за № 030.29-50/358-С., яка вчинена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Гаращенком В.В., індексний номер 48634670 від 11 вересня 2019 року о 19:44:44, номер запису про право власності 33182412; поновити відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що 4 квітня 2008 року ОСОБА_1 та АКБ СР "Укрсоцбанк" укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/358-С, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у загальній сумі 72 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості  до 3 квітня 2018 року зі сплатою 13,5% річних.
У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/358-С від 4 квітня 2008 року, між ОСОБА_3 та АКБ СР  «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №030.29-50/358-С. У зв`язку  наявністю кредитної заборгованості у червні 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк", яке є правонаступником  АКБ СР "Укрсоцбанк", звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 21 серпня 2018 року постановою Апеляційного суду м.Києва у справі №759/9059/16 у задоволенні позову ПАТ "Укрсоцбанк" було відмовлено, у зв`язку зі спливом позовної давності. 9 вересня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Гаращенком В.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності  на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Альфа-Банк".
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 7 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса КМНО Білоус А.А. заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 . В цей же дань приватним нотаріусом Білоус А.А. зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі за №66075200. 
Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що належала ОСОБА_3 за АТ "Альфа-Банк" є незаконним, оскільки прийнято в період дії мораторію та без згоди власника, з неприпустимим порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно інформаційної довідки від 24 червня 2020 року №213772790 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за рішенням державного реєстратора Гаращенка В.В., право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що перебувала в іпотеці, зареєстровано 9 вересня 2019 року з АТ "Альфа-Банк". 
В якості підстави виникнення права власності державним реєстратором, на момент її вчинення (9 вересня 2019 року), зазначено: іпотечний договір, серія  та номер: 030.09-50/358-С, виданий 4 квітня 2008 року, видавник: АТ "Укрсоцбанк"/ОСОБА_3; передавальний акт на 11 жовтня 2019 року, серія та номер: б/н виданий 15 жовтня 2019 року, видавник: АТ "Укрсоцбанк", АТ "Альфа-Банк".
Позивач вважає, що перехід права власності на квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення його прав, які підлягають захисту у судовому порядку.
З викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 оспорює набуття  АТ «Альфа-банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що спірна квартира на даний час перебуває у власності АТ « Альфа- банк», а тому банк  має достатній обсяг правомочностей та можливість розпорядитись цим нерухомим майном, буде вчиняти дії направлені на перереєстрацію майна на третіх осіб, що призведе до того, що у випадку задоволення позову, рішення суду неможливо буде виконати.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно з приписами Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на квартиру та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте у випадку, якщо до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна буде проведена державна реєстрація прав на цей об`єкт за іншою особою, внесення запису про скасування державної реєстрації прав буде неможливим до моменту скасування цієї державної реєстрації прав у встановленому Законом № 1952-IV порядку.
Враховуючи наведені позивачем обставини вибуття квартири з його власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що АТ "Альфа-Банк" може відчужити права на неї третім особам, що з огляду на особливості функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ускладнить внесення до реєстру записів про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яке оскаржив позивач, та зумовить необхідність звернення ОСОБА_1 до суду з новими позовами.
Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про об`єктивну можливість АТ "Альфа-Банк" відчужити квартиру,  законність переходу права власності на яку є предметом судового розгляду в даній справі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо накладення заборони  всім суб`єктам  реєстраційних дій  вчиняти  дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  щодо квартири АДРЕСА_1 , оскільки такий захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, які заявив ОСОБА_1 , і вжиття цього заходу буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.
За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Відомостей про обставини, які слугують обов`язковою підставою для застосування зустрічного забезпечення матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення є безпідставними.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану адвокатом Дегтярьовим Євгеном Володимировичем, - залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 19 липня 2021 року.

 
Суддя-доповідач:                                                                 О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач 

                                                                                        А.М. Стрижеус