П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4014/21-а           Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна                                                               Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
11 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О., 
представника відповідача - Плахотнюк Н.Ю.
третьої особи - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Виконавчого комітету Вінницької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          
Короткий зміст позовних вимог.
          
          В квітні 2021 року Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за участю третьої особи – ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Плахотнюк Н.О. від 13.04.2021 ВП №64021675 про накладення штрафу.

          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
          
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи.
Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.06.2021 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
  
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Вінницької міської ради із запитом про надання публічної інформації.
Листом від 02.07.2020 року №Д-01-51518/1-00-10 виконавчий комітет Вінницької повідомив ОСОБА_1 про відсутність такої інформації.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі                     № 120/3923/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання відмови в наданні інформації на запит неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірною відмову виконавчого комітету Вінницької міської ради у ненаданні ОСОБА_1 інформації за запитом від 25.06.2020 та зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради належно розглянути      інформаційний запит про публічну інформацію ОСОБА_1 від 25.06.2020, надавши відповідну інформацію на       запит від 25.06.2020.
23.10.2020 за вх. №Д-01-116828 до виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшов запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 щодо надання запитуваної інформації та виконання вищезазначеного судового рішення (суду першої інстанції). У додатку до запиту надано копію судового рішення, з відміткою про те, що воно не набуло законної сили .
29.10.2020 виконавчим комітетом Вінницької міської ради надіслано за вих. № Д-01-116828/1-00-10 на адресу ОСОБА_1 відповіді на запит про доступ до публічної інформації від 25.06.2020.
30.10.2020 виконавчим комітетом Вінницької міської ради подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
05.01.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64021675 з виконання виконавчого рішення суду від 16.09.2020.
Позивачем 15.01.2021 року за вих. №01-00-011-1883 до відділу примусового виконання рішень надіслано лист-відповідь про те, що 29.10.2020  виконавчим комітетом Вінницької міської ради, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №120/3923/20-а виконано, шляхом надсилання за вих. № Д-01-116828/1-00-10 на адресу ОСОБА_1 відповіді на запит про доступ до публічної інформації від 25.06.2020.
Крім того, 09.03.2021 листом за вих. № Д-01-38019/1-00-10 позивач повідомив ОСОБА_1 про виконання рішення суду, шляхом надсилання на його адресу відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 25.06.2020, 23.10.2020, 02.03.2021 з додатками на 10 аркушах надано перелік діючих договорів оренди земельних ділянок, укладених Вінницькою міською радою.
06.04.2021 року за вих. №01-00-011-2270 виконавчим комітетом Вінницької міської ради надіслано лист начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі відділ примусового виконання рішень) з вимогою привести у відповідність до норм чинного законодавства постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.01.2021, постанови про стягнення виконавчого збору від 05.01.2021, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 05.01.2021, оскільки, на думку позивача, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 виконано.
13.04.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 13.04.2021 прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин від 16.09.2020.
Не погоджуючись із винесеною постановою від 13.04.2021, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі – Закон № 1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 1404-VIII).
За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Приписами пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, – протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника – фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб – 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника – юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, аналізуючи наведені нормативні положення можливо дійти до висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, варто зауважити, що обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Тобто, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний з`ясувати, чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.
Разом з тим, в залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Отже, з наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/3923/20-а в частині, що виконується в межах даного виконавчого провадження ВП №64021675 містить вимогу до позивача: зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради належно розглянути інформаційний запит про публічну інформацію ОСОБА_1 від 25.06.2020, надавши відповідну інформацію на       запит від 25.06.2020.
Так, 29.10.2020 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради надіслано відповідь ОСОБА_1 за № Д-01-116828/1-00-10 на його запит про надання публічної інформації від 25.06.2020.
Окрім того, 09.03.2021 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради року за ОСОБА_1 повідомлено про виконання рішення суду, шляхом надсилання на його адресу відповіді на запит про доступ до публічної інформації з додатками на 12 аркушах (вих. № Д-01-38019/1-00-10), про що позивач 06.04.2021 повідомляв відповідача.
При цьому, 29.03.2021 позивач, з урахуванням висновків постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 повторно надав відповідь на запити ОСОБА_1 та надав інформацію про вільні земельні ділянки та список осіб, які отримали безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в період з 01.01.2003 по 01.06.2020 (додаток на 12 аркушів).
Отже, позивачем надано докази того, що на момент прийняття спірної постанови, боржником було виконано рішення суду по справі № 120/3923/20-а, а саме належно розглянуто інформаційний запит про публічну інформацію ОСОБА_1 від 25.06.2020 та надано відповідну інформацію на        запит від 25.06.2020. 
Однак, оскаржувана постанова державного виконавця від 13.04.2021 ВП №64021675 мотивована тим, що боржником не виконано та не надано документального підтвердження щодо виконання рішення суду від 16.09.2020 в повному обсязі, тому останній прийшов до висновку про невиконання рішення суду без поважних причин.
Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі – Інструкція №512/5) , яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 6 Інструкції №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 7 Інструкції №512/5 визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:
- номер виконавчого провадження; 
- вступну частину із зазначенням: (назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене)
- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;
- резолютивну частину із зазначенням: (прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.)
Тобто, постанова державного виконавця повинна відповідати вимогам п. 7 Інструкції №512/5 та містити обов`язкові реквізити, серед яких є мотивувальна частина, у якій виконавець має обґрунтувати своє рішення та вказати чому він дійшов тих чи інших висновків.
Проте, колегія суддів зауважує, що відповідач в оскаржуваній постанові від 13.04.2021 ВП №64021675 не обґрунтував своє рішення про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду та не зазначив, у якій саме частині позивачем не виконане рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2020.  
Резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 120/3923/20-а викладена чітко та зрозуміло – 1) належно розглянути інформаційний запит про публічну інформацію ОСОБА_1 від 25.06.2020, 2) надати відповідну інформацію.
Судом встановлено, що позивачем було повторно розглянуто інформаційний запит про публічну інформацію ОСОБА_1 від 25.06.2020 та надано відповідну інформацію, що підтверджується  належними доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плахотнюк Наталії Юріївни ВП № 64021675 від 13.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. винесена із порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження", в тому підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.