ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 600/972/18	Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/409/21 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 16 січня 2021 року (головуючий суддя Крамар В.М., повний текст рішення складено 25 січня 2021 року) у справі № 600/972/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Козлівської селищної ради, відділу Державної реєстрації Козівської районної державної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Козлівської селищної ради, відділу Державної реєстрації Козівської районної державної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно.
В обгрунтування позовних вимог зазначили, що вони - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають по АДРЕСА_1 у будинковолодінні, яке станом на 15 квітня 1991 року належало до колгоспного двору. Його членами були: ОСОБА_7 (голова колгоспного двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вони - ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), а також ОСОБА_8 (сестра, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і ОСОБА_9 (чоловік сестри, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). На присадибній земельній ділянці знаходиться два житлових будинки. Зважаючи на віднесення будинку до суспільної групи колгоспний двір, що складається із п`яти членів, кожен є співвласником 1/5 частини житлового будинку.
Заповітом від 08.10.2010 р. ОСОБА_7 заповів ОСОБА_1 все належне йому майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось. Він прийняв спадщину і в даний час є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті свого діда ОСОБА_7 . 
Рішенням Покропивнянської сільської ради «Про безоплатну передачу землі в приватну власність» від 25.05.1997 року у власність ОСОБА_7 було передано присадибну земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,6 га. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_7 , вважає що має право власності на зазначені земельні ділянки. 
В липні 2015 року йому ОСОБА_1 стало відомо, що власником частини присадибної земельної ділянки ОСОБА_7 є ОСОБА_6 а 12.06.2018 року дізнався, що згідно рішенням виконкому Покропивнянської сільської ради №12 від 21.06.1994 р. було визнано право власності ОСОБА_8 на житловий будинок по АДРЕСА_1 . З преамбули рішення вбачається, що підставою його прийняття є те, що в погосподарській книзі №5 будинок в якому проживала ОСОБА_8 з своєю сім`єю вказано, що ОСОБА_8 була головою двору.
Оскільки ОСОБА_8 не працювала в колгоспі «За мир», а тому не могла бути головою двору, цим рішенням виконкому Покропивняньської сільської ради № 12 від 21.06.1994 р. право власності на 1/5 частку кожного ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 незаконно визнано за ОСОБА_8 .
За ОСОБА_8 визнано право власності також і на 1/5 частку в спільній власності на спірний житловий будинок, яка належала її чоловікові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на день її смерті був живий (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), постійно проживав разом з нею, прийняв спадщину після її смерті, і оскільки був непрацездатний, йому було 78 років, мав право на обов`язкову частку в спадковому майні, відповідно до ст. 535 ЦК УРСР, 1963 р., не менше двох третин частки, яка б належала йому при спадкоємстві за законом, що становить 2/15 частини будинку, всього мав би у власності 5/15 частин будинку (3/15 + 2/15).
Отже, спадкуванню спадкоємцями за заповітом підлягала тільки 1/15 або 3/45 або 6/90 частин ОСОБА_8 в спірному будинку.
5/15 або 15/45 частин будинку, які належали ОСОБА_9 , спадкували ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до ст. 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців).
Таким чином, ОСОБА_7 (тепер ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить кожному по 14/45 частин спірного будинковолодіння (9/45 + 5/45), всього 42/45 частини або 84/90 частини.
В подальшому спірний будинок, який без згоди позивачів вибув з володіння позивачів, в порядку спадкування перейшов у власність відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Рішенням Покропивнянської сільської ради № 200 від 14.09.2014 року було незаконно передано у власність ОСОБА_6 земельні ділянки площею 0,1546 га для ведення особистого селянського господарства в с. Покропивна (кадастровий номер 6123086900:02:001:0880) та 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер 6123086900:02:001:0879). Так як їх власником вже був ОСОБА_7 , якому їх передано рішенням Покропивнянської сільської ради «Про безоплатну передачу землі в приватну власність» від 25.05.1997 р., вважає рішення незаконним.
Посилаючись на вказане, позивачі просили: 1) визнати недійсними зроблені Покропивнянською сільською радою записи в погосподарській книзі № 5 за 1986-1987 та за 1991-1992 роки, в частині записів про те, що ОСОБА_8 голова колгоспного двору; 2) визнати незаконними рішення виконкому Покропивнянської сільської ради «Про визнання права власності на житловий будинок гр. ОСОБА_8 » № 12 від 21.06.1994 р. в частині визнання права власності за ОСОБА_8 на 84/90 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 і Свідоцтво про право особистої власності ОСОБА_8 , видане 05.07.1994 року виконкомом Покропивнянської сільської ради, в частині права власності ОСОБА_8 на 84/90 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; 3) витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 28/90 частини кожному: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6123086900:02:001:0879 яка розташована по АДРЕСА_1 ; 4) витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1546 га, кадастровий номер 6123086900:02:001:0880, для ведення особистого селянського господарства , яка розташована по АДРЕСА_1 .
Рішенням Бережанського районного суду від 16 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що до 15.04.1991 року мав місце поділ колгоспного двору по АДРЕСА_1 , головою якого був ОСОБА_7 . Із листа архівного відділу Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області № 254/03-05 від 25.08.2019 слідує, що в протоколах загальних зборів колгоспників колгоспу «За мир» та протоколах засідання правління колгоспу «За мир» с. Покропивна Козівського району Тернопільської області за 1949-1991 роки рішення про прийняття в члени колгоспу ОСОБА_8 не числиться (т.2 а.с. 6). ОСОБА_8 взагалі ніколи і ніде не працювала, в тому числі і у колгоспі «За Мир», с. Покропивна, а тому не могла вимагати поділу та бути головою колгоспного двору, оскільки суспільна група господарства встановлювалась в залежності від роду занять голови господарства (сім`ї). Суд безпідставно не прийняв до уваги, що згідно земельно-кадастрових книг Покропивнянської сільської ради за ОСОБА_7 до смерті рахувались земельні ділянки загальною площею 1.09 га, з них 0.45 га - присадибна ділянка, 0.64 га - земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_10 та інші особи, які були членами колгоспного двору, головою в якому був ОСОБА_7 на момент припинення колгоспної форми власності на цей двір, не мають підстав вимагати визнання недійсними зроблених Покропивнянською сільською радою записів в погосподарських книгах за 1986-1987 та за 1991-1992 роки, в частині записів про те, що ОСОБА_11 голова колгоспного двору, оскільки мають право на рівну частку їхнього колгоспного двору, при цьому вони не мають право на майно інших (окремих) дворів незалежно від суспільної групи господарства. Позивачами не надано суду відомостей про те, що на виконання рішення 11 сесії 22 скликання Покропивнянської сільської ради від 23 травня 1997 року «Про безоплатну передачу землі у приватну власність» в частині передачі ОСОБА_7 землі у приватну власність, землевпорядними організаціями було встановлено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та що виникло право власності на землю за вказаним рішенням у ОСОБА_7 .
У відзиві на апеляційну скаргу Козлівська селищна рада просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 не має права вимагати визнання недійсними записи в по господарській книзі №5 за 1986-1987 та за 1991-1992 роки зроблені Покропивнянською сільською радою, оскільки скаржником не доведено наявність права на вказаний колгоспний двір. Позивачами не надано достовірних доказів, що підтверджують порушення їх прав, не наведено взаємозв`язку із рішенням про передачу безоплатно у власність ОСОБА_7 земельних ділянок площею 0,25 га та 0,60 га, та правом позивача ОСОБА_1 на вказані ділянки. До того ж не вказано місцезнаходження даних земельних ділянок. Також, вважає, що позивачами не наведено достатніх доказів, що рішення виконавчого комітету Покропивнянської сільської ради №12 від 21.06.1994 року в частині визнання права власності на житловий будинок за ОСОБА_8 , спричинило порушення прав позивачів, чи невідповідності цього рішення Конституції або законам України.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , що є водночас правонаступником позивача ОСОБА_4 у зв`язку із його смертю, будучи допитаним як свідок пояснив, що позовні вимоги є обгрунтовані і законні, Представник ОСОБА_1 адвокат Федірко В.С. апеляційну скаргу підтримав.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.        
Судом встановлено, що в с. Покропивна Козівського району Тернопільської області в 1986-1991 роках було два окремих колгоспних двори. Головою одного з них був ОСОБА_7 , головою іншого була ОСОБА_8 . Дані обставини стверджуються записами в погосподарській книзі с. Покропивна за 1986-1990 роки, які містять відомості про господарський двір, головою якого був ОСОБА_7 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та господарський двір, головою якого була ОСОБА_8 (особовий рахунок № НОМЕР_2 ); в погосподарській книзі с. Покропивна за 1991-1995 роки містяться відомості про господарський двір головою якого був ОСОБА_7 (особовий рахунок № НОМЕР_3 та господарський двір головою якого була ОСОБА_8 (особовий рахунок № НОМЕР_4 ) (т.1 а.с. 16-18, 32-35, т.2 а.с. 115-117, 129-134). 
Відповідно до матеріалів справи у ній відсутні будь-які докази на підтвердження доводів позивачів у позовній заяві про те, що у вказаний період був один (спільний) колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_7 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_8 (сестра, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_9 (чоловік сестри, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22 грудня 2015 року та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2015 року (т.1 а.с. 8-11) позивач ОСОБА_1 є власником: 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,833 га на території Покропивнянської сільської ради Козівського району Тернопільської області, - внаслідок спадкування майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з рішенням виконавчого комітету Покропивнянської сільської ради № 15 від 21 червня 1994 року за померлою ОСОБА_8 було визнано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , та доручено бюро технічної інвентаризації зареєструвати будинок. (т.1 а.с. 40). На підставі вказаного рішення 05 липня 1994 року було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, відповідно до якого цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_8 (т.1 а.с. 42-43). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 23 червня 1995 року після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_12 та ОСОБА_6 в рівних частках успадкували жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 67). 29 листопада 2011 року 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_12 успадкувала ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (т.2 а.с. 68). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частки житлового будинку, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.173)
14.06.2014 року, згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2014 року, сформовано земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5123086900:02:001:0879) та площею 0,1546 га для ведення особистого селянського господарства в с. Покропивна Козівського району Тернопільської області (кадастровий номер 6123086900:02:001:0880), - які рішенням 35 сесії 6 скликання Покропивнянської сільської ради № 200 від 14 вересня 2014 року передані безоплатно у власність відповідачу ОСОБА_6 (т.1 а.с. 24-27, 182-183). 19.12.2014 року ОСОБА_6 було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно на вказані земельні ділянки (т.1 а.с. 174-175)
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 12.12.2017 року ОСОБА_5 належить 1/2 частка житлового будинку, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 належить: земельна ділянка кадастровий номер 6123086900:02:001:0879, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка кадастровий номер 6123086900:02:001:0880, площею 0,1546 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою с. Покропивна, Козівського району Тернопільської області; 1/2 частка житлового будинку, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 19-20).
Головам дворів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було відомо, що їх двори відокремлені, вони не оспорювали окреме існування цих дворів, в голови двору ОСОБА_7 існували спори щодо порядку землекористування з суміжними землекористувачами. Підтвердженням наведеного є те, що: голови дворів були ознайомлені із записами в погосподарських книгах за 1986-1991 роки; відсутністю відомостей про оспорення ними відомостей вказаних в погосподарських книгах; актом встановлення меж від 03 лютого 1989 року, яким було встановлено, зокрема, межі земельної ділянки ОСОБА_7 (т.1 а.с. 181) і саме згідно з вказаним актом та кадастровим планом було затверджено акт про погодження меж земельних ділянок ОСОБА_6 , ОСОБА_5 між сусідом ОСОБА_7 записів (т.1 а.с. 23), який було затверджено рішенням 33 сесії 6 скликання Покропивнянської сільської ради № 189 від 23 травня 2014 року та погоджено межі земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 між суміжником ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.22, 180).
Між ОСОБА_7 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 , та ОСОБА_12 , правонаступницею якої є ОСОБА_5 , і відповідачем ОСОБА_6 . Покропивнянською сільською радою врегульовувався спір щодо землекористування, результатом чого було складення акта від 03 травня 1999 року (т.1 а.с. 184).
ОСОБА_7 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , було передано у приватну власність землю, про що свідчить рішення 11 сесії 22 скликання Покропивнянської сільської ради від 23 травня 1997 року «Про безоплатну передачу землі у приватну власність» (т.1 а.с. 36-38).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ОСОБА_3 1930 р.н. та ОСОБА_4 1958 р.н разом із своїм відповідно чоловіком та батьком ОСОБА_7 1923 р.н., (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що був головою колгоспного двору, проживали в одному колгоспному дворі а спадкодавець відповідачів ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживала з чоловіком ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в іншому колгоспному дворі та була головою двору; спору щодо існування двох колгоспних дворів а не одного колгоспного двору не існувало; записи в погосподарській книзі с. Покропивна за 1986-1990 роки, в погосподарській книзі с. Покропивна за 1991-1995 роки є дійсними; права позивачів щодо існування двох дворів не є порушеним із-за наявності у них права на частку кожного з них у своєму колгоспному дворі; визнання за ОСОБА_8 права власності на колгоспний двір, у якому позивачі не були його членами, не порушено; позивач ОСОБА_1 у силу закону не є спадкоємцем після смерті діда на оскарження факту існування двох колгоспних дворів(особисте немайнове право) та спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини, оскільки не належала спадкодавцю.
З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 4 ст. ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
15 квітня 1991 року з набранням чинності Законом Української РСР «Про власність» припинила існування така форма власності, як власність колгоспного двору.
Відповідно до ст. ст. 120-122 ЦК Української РСР (в редакції, яка діяла до 15 квітня 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. По угодах, укладених главою колгоспного двору, відповідає своїм майном колгоспний двір, якщо з обставин справи не випливає, що угода укладена в особистих інтересах самого глави двору.
Згідно з ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Ст. 1216 та 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 22 ЗК України (1990 року) в редакції чинній станом на 23 травня 1997 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Згідно з ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Вищезазначено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 були членами одного колгоспного двору, а ОСОБА_8 іншого. Встановлено, що житловий будинок позивачів знаходиться по АДРЕСА_2 , 1/3 частину якого після смерті ОСОБА_7 успадкував ОСОБА_1 та у якому, згідно позовної заяви, є зареєстровані позивачі, а будинок ОСОБА_8 , після смерті якої спадкоємцями є відповідачі, знаходиться по АДРЕСА_2 .
Отже, позивачі згідно ст. ст. 120-122 ЦК Української РСР (в редакції, яка діяла до 15 квітня 1991 року) є власниками житлового будинку по АДРЕСА_2 , - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, будинок по АДРЕСА_1 їм не належить, а тому позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є безпідставні.
Згідно вимог частин 1, 5-7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
При цьому, положеннями статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Встановлено, що в ході розгляду справи позивачами не доведено належними і допустимими доказами недійсність зроблених Покропивнянською сільською радою записів в погосподарській книзі № 5 за 1986-1987 та за 1991-1992 роки в частині записів про те, що ОСОБА_8 голова колгоспного двору.
Такі докази відсутні і щодо набуття спадкодавцем ОСОБА_7 права власності на землю згідно рішення 11 сесії 22 скликання Покропивнянської сільської ради від 23 травня 1997 року «Про безоплатну передачу землі у приватну власність» (т.1 а.с. 36-38). Згідно матеріалів справи відсутні відомості про те, що на виконання рішення 11 сесії 22 скликання Покропивнянської сільської ради від 23 травня 1997 року «Про безоплатну передачу землі у приватну власність» в частині передачі ОСОБА_7 землі у приватну власність, землевпорядними організаціями було встановлено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Окрім цього згідно матеріалів справи ОСОБА_1 на підтвердження вимоги про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку не надав суду відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо земельної ділянки за даним рішенням Покропивнянської сільської ради.
Оскільки місцевим судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін. 
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бережанського районного суду від 16 січня 2021 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 серпня 2021 року. 

Головуючий : Ходоровський М.В.
Судді : Бершадська Г.В.
                                                                                Гірський Б.О.