ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5768/21 Справа № 182/3378/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
серктар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши  у спрощеному позовному провадженні,  у порядку  ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,  без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною  скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, ухваленого суддею Багровою А.Г. у м. Кривому Розі, повний текст суового рішення складено 25 березня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її сином, вона є непрацездатною, перебуває на пенсії, хворіє ішемічною хворобою серця на фоні гіпертонічної хвороби 3 ст., ризик-4,СН-11 Аст, атеросклерозом, тяжко хворіє іншими хронічними захворюваннями, у зв`язку з чим їй доводиться купувати багато ліків. На теперішній час їй 72 роки, розмір її пенсії становить 2034 грн. 79 коп. Цієї пенсії їй ледве вистачає на ліки, харчування, оплату комунальних послуг та інші потреби.
Крім відповідача в неї є ще син ОСОБА_3 , який отримує середню заробітну плату приблизно 7000 грн., який по мірі можливості надає їй матеріальну допомогу.
Відповідач від надання позивачу матеріальної допомоги ухиляється, хоча чудово знає, що вона хворіє та потребує допомоги своїх дітей. Добровільно надавати таку допомогу не бажає, не зважаючи на те, що має таку можливість.
У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частина від заробітку та доходів щомісячно на утримання непрацездатної матері.
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частина від його заробітку, доходів щомісячно довічно, починаючи з 16.06.2020 року
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він не визнає своєї спорідненості з ОСОБА_1 , оскільки надана позивачем світлокопія свідоцтва про народження містить відомості про прізвище його батька „  ОСОБА_4  ", натомість прізвище його батька „ ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про його смерть та рішенням народного суду Нижньосірогозького району Херсонської області від 29.03.1990 року, копія якого була надана позивачем. Вважає, що надане позивачем свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.06.2020 року від 02.06.2020 року є неналежним, недостовірним та недостатнім доказом його спорідненості із позивачем.
Крім того, судом не враховано, що за період з 01.01. по 31.12.2020 року його дохід, як фізичної особи -підприємця, який реалізує побутову техніку становив 112 200 грн., з яких ним сплачено податки. Отже його фактичний щомісячний дохід складав близько 8 000 грн. в той час як мінімальні витрати складали 6 000 грн., без урахування необхідності щомісячної закупки товару, необхідного для продовження підприємницької діяльності. Також, з метою необхідності опалення в зимовий період його будинку, у якому він мешкає, кожного року в жовтні-листопаді місяці він закуповує вугілля, на що відкладає кошти щомісячно близько 1500 грн. протягом року.
Відповідач не має можливості витрачати свої кошти на будь-які інші цілі, крім утримання себе та своєї дружини.
У відзиву на апеляційну скаргу відповідача, позивачка просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що 31.12.1966 року Позивачка , уклала шлюб з ОСОБА_5 зареєстрований Верхньосірогозьким сіль загсом Херсонської області (а.с.4,5). 
В період шлюбу у них народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно актового запису про зміну прізвища №2 від 05.08.1999 року змінив прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.193) та син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 150). 
Отже, позивачем належними, допустимими та достовірними доказами доведено, що ОСОБА_2 є рідним сином позивача ОСОБА_1 і цей юридичний факт не потребує окремого встановлення.
01 квітня 1992 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 зареєстрований м/в ЗАГСу м. Нікополь та змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с. 6)
Відповідно до довідки № 1734 від 05.06.2020 року про склад сім`ї за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 -власник, ОСОБА_11 -дружина, ОСОБА_1 -мати, ОСОБА_12 -син (а.с. 10)
Згідно Акту № 1734 складеного комісією про перевірку паспортного контролю від 03.06.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за заначеною адресою не проживають (а.с. 12)
Згідно з пенсійним посвідченням ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та відповідно до довідки  про доходи № 1747 7879 3472 1740 виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року складає: 13 273 грн. 95 коп. (а.с. 14).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Визначаючи розмір аліментів на утримання матеріа, суд виходив з того, що відповідач займається підпримницькою діяльністю та має можливість матеріально забезщпечувати непрацездатну матір.
Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. 
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.
Аналізуючи підстави звернення до суду ОСОБА_1 з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, а також рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.
Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.
Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
  Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Як видно з матеріалів справи позивачка є пенсіонеркою,   та отримує пенсію за віком, . сума якої за період з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року складає: 13 273 грн. 95 коп. , яка в середньому складає 2212, 32 грн. на місяць, а отже є непрацездатною відповідно до ст.1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(а.с.13-14).
Відповідно до копії виписки з історії хвороби стаціонарного хворого неврологічного відділення №386 від 14.04.2020 року, позивач має кілька хронічних хвороб, що потребують постійного лікування та нагляду сімейного лікаря. Відповідно позивачу виписано для прийому перелік ліків та дієта з визначенням певного раціону, що передбачає витрати на придбання ліків та харчування.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 отримує допомогу по догляду та утриманню від молодшого сина ОСОБА_3 , 1972 року народження, який іноді з нею проживає, оскільки має цивільний шлюб, а також на даний час він є онкохворим, потребує періодичного лікування, на що несе також витрати (а.с.11-12,143-147, 150). 
Згідно Акту № 1734 складеного комісією про перевірку паспортного контролю від 03.06.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за заначеною адресою не проживають.
Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_2 до складу сім`ї якого входить дружина ОСОБА_13 (а.с. 131)
Згідно довідки УПСЗН Нижньосірогозької районної державної адміністрації ОСОБА_13 перебуває на обліку в УПСЗН з 13.02.2018 року по 17.09.2028 року, якій призначено компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років. Догляд здійснює за ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.130)
Відповідач ОСОБА_2 є особою, яка займається підприємницькою діяльністю. 
Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахувавши, що позивач є одинокою людиною, інших доходів окрім пенсії немає, розмір якої є невеликим, дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері, підстав  для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки, немає. 
. Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено факту родинних відносин із відповідачем через те, що надана позивачем світлокопія свідоцтва про народження містить відомості про прізвище його батька „  ОСОБА_4  ", натомість прізвище його батька в свідоцтві про смерть батька зазначено прізвище „ ОСОБА_4 ", а не „ ОСОБА_4 " не спростовують висновків суду щодо доведення позивачем кровного споріднення з відповідачем.
Не заслуговую на увагу доводи апеляційної скарги що надане позивачем свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.06.2020 року від 02.06.2020 року є неналежним, недостовірним та недостатнім доказом його спорідненості із позивачем, оскільки відповідні відомості отримано з Державного реєстру актів цивільного стану громадян .
Посилання в апеляційні скарзі про те, що щомісячний дохід відповідача складає близько 8 000 грн. в той час як мінімальні витрати складають 6 000 грн., та кожного місяця відповідач відкладає кошти близько 1500 грн. протягом року на вугілля, не звільняють відповідача від обов`язку утримувати своїх непрацездатних батьків.
Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, зміні рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної матері, зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної матері, зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: